Справа №: 398/1414/24
провадження №: 2/398/1595/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" вересня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Дубровської Н.М., за участю секретаря судового засідання Семенової Є.Р., прокурора ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом Керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Олександрійської окружної прокуратури звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до бюджету Олександрійської міської територіальної громади (рахунок UA0027792 в ГУ ДКСУ у Кіровоградській області) витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 46 443,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Петрівського районного суду від 27.02.2023 у справі №398/339/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних підстав. ОСОБА_3 24 жовтня 2021 року близько 17 години 45 хвилин, в світлий час доби, керував автомобілем «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі державного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» зі сторони міста Олександрія в бік міста Знам`янка Олександрійського району Кіровоградської області. В подальшому ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги п.п. 1.5 та 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив власну необережність та недбалість, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, грубо порушуючи вимоги п.п. 12.6 (ґ), 12.9 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України (п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 «Початок населеного пункту», дозволяється рух зі швидкістю: ґ) ..... на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год; п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12 .... ; та п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) не зменшив швидкість, маючи змогу завчасно виявити перешкоду у вигляді пішохода, котрий здійснював перетин проїзної частини справа наліво відносно напрямку його руху, продовжував рух наближаючись до села Веселе Олександрійського району Кіровоградської області. В результаті невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.6 (ґ), 12.9 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, на 26 км. + 540 м автодороги державного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», села Веселе Олександрійського району Кіровоградської області, останній допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який в цей час здійснював перетин проїзної частини справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 238 від 30.12.2021 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден та гематом обличчя, грудної клітини, живота, лівого стегна; рани лівого ліктя, рани лівої здухвинної ділянки в комплексі з переломом клубової кістки; закритої травми черевної порожнини та заочеревного простору: розрив селезінки, розрив брижі сигмовидної кишки, заочеревної гематоми в сукупності з явищами внутрішньочеревної кровотечі; перелому нижньої щелепи зліва; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки; переломів тіла грудини, лівої лопатки, ребер справа та зліва, які в комплексі з ознаками шоку відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_4 в період з 24.10.2021 по 26.11.2021 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «ЦМЛ м. Олександрії» Олександрійської міської ради (далі за текстом -лікарня) та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 46 443,26 грн. (довідка-розрахунок додається). При цьому, відповідач кошти лікарні на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодував.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті19, частиною першою статті274 ЦПК України, суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що в даному випадку позов пред`явлено неналежним позивачем, оскільки позов повинен бути пред`явлений самим Комунальним підприємством «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором, який повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Частиною 7 цієї ж статті визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду №903/129/18 від 15.10.2019 зазначено, що сам факт не звернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення майна, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім зазначеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків за якими: Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 77).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п.80).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до п.п. ґ, д п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міських територіальних громад, належать видатки на охорону здоров`я, а саме: оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення; місцеві програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, місцеві програми надання населенню медичних послуг понад обсяг, передбачений програмою державних гарантій медичного обслуговування населення.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я» складовою частиною державної політики охорони здоров`я в Україні є політика охорони здоров`я в Автономній Республіці Крим, місцеві і регіональні комплексні та цільові програми, що формуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування та відображають специфічні потреби охорони здоров`я населення, яке проживає на відповідних територіях.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 14 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я», реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров`я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.

Таким чином, спірні правовідносини пов`язанні зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалив постанову від 18.03.2020 у справі № 464/2511/19 за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради, і прийшов до висновку про підставність звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину.

Враховуючи вищезазначене, підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави є наявність порушень економічних інтересів держави внаслідок витрачання закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до лікувального закладу, створює фінансове навантаження та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому.

Відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють їх від імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (стаття 10 Закону).

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи викладене, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у даних спірних правовідносинах є Олександрійська міська рада Кіровоградської області.

Листом № 55-1386ВИХ24 від 06.03.2024 року Керівником Олександрійської окружної прокуратури повідомлено Олександрійську міську раду Кіровоградської області, щодо необхідності вжиття відповідних заходів, зокрема й шляхом звернення до суду.

Згідно з відповіддю Олександрійської міської рада Кіровоградської області за № 83/9/23/6 від 11.03.2024, питання звернення до суду з відповідною позовною заявою про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення належить до компетенції саме Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, а не Олександрійського міського голови.

Листом № 55-1387ВИХ24 від 06.03.2024 року Керівником Олександрійської окружної прокуратури повідомлено Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради щодо необхідності вжиття відповідних заходів, зокрема й шляхом звернення до суду.

Згідно з відповіддю Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради №582 від 11.03.2024 року, директор підприємства просить в порядку ч. 3 ст. 128 КПК України та згідно ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про Прокуратуру» , здійснити представництво в суді законних інтересів держави, шляхом подання позову про стягнення з ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 та відшкодування завданих збитків державі у розмірі 46443,26 гривень, понесених КП ва «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради.

Листом № 55-1513ВИХ24 від 13.03.2024 року Керівником Олександрійської окружної прокуратури повідомлено Олександрійську міську раду Кіровоградської області про підготовку позову в інтересах держави та подання його в порядку цивільного судочинства до Олександрійського міськрайонного суду.

Таким чином, уповноваженим органом у розумний строк не вжито дій щодо самостійного подання до суду відповідного позову, спрямованого на захист інтересів держави.

З огляду на викладене, Олександрійська окружна прокуратура, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок злочину.

Правовідносини у даній цивільній справі врегульовано статтею 1206 ЦК України, яка закріплює обов`язок особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Суд встановив, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2023 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з двохрічним іспитовим строком, поклавши на нього згідно ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. Вирок набрав законної сили 30.03.2023 року.

Згідно з довідкою-розрахунком Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради потерпілий від злочину ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 24.10.2021 року по 26.11.2021 року. Загальна вартість лікування складає 46443,26 гривень.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості витрат на його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно з вимогами п.п. 3 4 вказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між діями відповідача, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні в момент заподіяння, потерпілому, та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, тому позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 46443,26 гривень.

На підставіст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 3028, 00 гривень.

На підставі статей 1166, 1191, 1206 ЦК України, керуючись статтями12,56,81,141,259,263,264,265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостінийх вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство "Центральна міська лікарня м. Олександрії" Олександрійської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок злочину задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Олександрійської міської територіальної громади (рахунок НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ у Кіровоградській області) витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину в розмірі 46443,26 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у сумі 3028,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду або через Олександрійський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Н.М.Дубровська