печерський районний суд міста києва
Справа № 751/3820/24-ц
пр. № 2-6653/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення страхового відшкодування,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування як різницю між фактичним розміром шкоди і вже виплаченим страховим відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності АТ- від 02 лютого 2023 року у розмірі 21 753, 26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 квітня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій автомобіль позивача зазнав пошкоджень. На той час пошкодження не здавались дуже значними, і потерпілий не зміг належним чином оцінити розмір заподіяної шкоди, а тому погодився на виплату суми страхового відшкодування без проведення експертизи. Однак, коли позивач звернувся до ПрАТ «Чернігів-Авто» з приводу ремонту його транспортного засобу «CHERY TIGGO» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та дізнався, що реальна вартість запчастин, матеріалів і робіт складає 69 136, 00грн, що підтвердилося рахунком-фактурою № від 21 квітня 2023 року, він зрозумів, що виплачене страхове відшкодування майже втричі менше за розмір реально завданих збитків його майну. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою склала 41 186, 00 грн. У зв`язку з такою значною різницею у розмірі матеріального збитку та виплаченого страхового відшкодування в межах страхової суми за договором страхування ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до винуватиці ДТП - ОСОБА_2 про відшкодування 41 186, 00 грн - різниці майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В процесі розгляду даної справи № 750/8300/23 в Деснянському районному суді міста Чернігова, в якій ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» брало участь в статусі третьої особи, була проведена судова транспортно-товарознавча (автотоварознавча) експертиза. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-23/13150-АВ від 12 січня 2024 року, складеного судовим експертом Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Малишко О. В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chery Tiggo 8» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, об`ємом двигуна 1 498 cм, VIN: НОМЕР_2 ), внаслідок його пошкодження у ДТП 18 квітня 2023 року станом на момент проведення експертизи становить 69 753, 30 грн.

Позивач як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу просить стягнути на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Однак, оскільки 1 600, 00 грн франшизи та 18 400, 04 грн втрати товарної вартості авто було відшкодовано винуватицею ДТП, то вся інша сума підлягає стягненню зі страхової компанії винуватиці ДТП як страхове відшкодування в межах страхової суми за договором. Тоді 69 753, 30 грн (вартість матеріального збитку відповідно автотоварознавчої експертизи) - 1 600, 00 грн (розмір франшизи) - 18 400, 04 грн (вартість втрати товарного вигляду) = 49 753, 26 грн (має бути розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності АТ-). Оскільки 17 травня 2023 року позивачу як потерпілому узгоджена на той час частина страхового відшкодування в сумі 28 000 грн була виплачена, стягненню з відповідача після експертизи підлягає сума 49 753, 26 грн - 28 000, 00 грн = 21 753, 26 грн.

Представник відповідача не визнав позов, у своєму відзиві на позов вказав, що відповідач і позивач досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування, про що 17 травня 2023 року уклали угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої погодили суму матеріального збитку за страховим випадком, що стався 18 квітня 2023 року по вул. Любецькій (буд. 17) у м. Чернігів за участю автомобіля позивача, у розмірі 29 600, 00 грн, котрі виплатив. У відповідності до пункту 4 угоди про розмір страхового відшкодування сторони підтвердили, що сума страхового відшкодування у розмірі 28 000, 00 грн є остаточною і сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми. Підписавши угоду про розмір страхового відшкодування позивач погодився з усіма її умовами, у тому числі з розміром страхового відшкодування, угода не визнана судом недійсною та не є нікчемною.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

04 червня 2024 року вказана позовна заява, на виконання ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2024 року, надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 07 червня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /а. с. 118-119/.

14 червня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання /а. с. 126-127/.

27 червня 2024 року ухвалою судді відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про зміну порядку розгляду справи /а. с. 137-138/.

17 липня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив від ТзДВ «СК «Альфа-гарант».

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

18 квітня 2023 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце по вул. Любецькій в м. Чернігові. З повідомлення слідує, що ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «FORD FOCUS» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), під час заїзду на місце стоянки пошкодила транспортний засіб «CHERY TIGGO» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_1 . Винною у ДТП є ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «CHERY TIGGO» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD FOCUS» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» (поліс N AT/2859279 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Дата початку дії поліса 03 лютого 2023 року, дата закінчення 02 лютого 2024 року. Розмір франшизи 1 600, 00 грн; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000, 00 грн.

18 квітня 2023 року позивач звернувся до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого та із заявою про страхове відшкодування.

15 травня 2023 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 уклали угоду про розмір страхового відшкодування, у пунктах 2, 3 якої досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 18 квітня 2023 року, складає 29 600, 00 грн. Сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом AT/2859279 складає 1 600, 00 грн, у розмірі 28 000, 00 грн.

Зі страхового акту N ЦВ/23/1899, складеного 17 травня 2023 року, вбачається, що розмір страхового відшкодування складає 28 000 грн.

На підставі страхового акту N ЦВ/23/1899 ТзДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 28 000, 00 грн.

Транспортний засіб позивача «CHERY TIGGO» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на час розгляду справи судом відремонтований не був.

ОСОБА_2 сплатила позивачу 1 600, 00 грн франшизи.

Згідно з рахунком-фактурою N від 21 квітня 2023 року, здійсненим ПрАТ «Чернігів-Авто», загальна вартість робіт та запчастин (матеріалів), необхідних для ремонту транспортного засобу «CHERY TIGGO» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) складає 69 135, 78 грн з ПДВ.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої (авто товарознавчої) експертизи N СЕ-19/125-23/13150-АВ від 12 січня 2024 року, складеного судовим експертом Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Малишко О.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chery Tiggo 8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2020 року випуску, об`ємом двигуна 1 498 см, VIN: НОМЕР_5 , внаслідок його пошкодження у ДТП 18 квітня 2023 року станом на момент проведення експертизи може становити 69 753, 30 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа ТзДВ СК «Альфа-гарант»: присуджено стягнути з ОСОБА_2 18 400, 04 грн та судові витрати.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

При цьому, згідно з пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об' єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України ).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов' язаним суб' єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам., які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до п. З ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Щодо факту погодження виплати, що вже здійснена, слід зазначити, що постановою від 16 жовтня 2019 року, справа № 320/9174/15-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати^ без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Тлумачення зазначеної правової норми спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судами в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку.

З полісу АТ- від 02 лютого 2023 року вбачається, що сторонами договору страхування узгоджена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за майнову шкоду у розмірі 160 000, 00 грн. Розмір страхового відшкодування не перевищує вказаного ліміту.

Отже, вказаний розмір оціненої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому саме страховик має відшкодувати її потерпілому.

Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої ним третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Зі змісту правової позиції Великої палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15- ц, провадження № 14-176цс18 від 04 липня 2018 року вбачається, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, (див. пункт 35 цієї постанови). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 провадження 14-95 цс20 у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі N° 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Отже доводи відповідача спростовуються висновками Верховного Суду і доказами, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Однак, оскільки 1 600, 00 грн франшизи та 18 400, 04 грн втрати товарної вартості авто було відшкодовано винуватицею ДТП, то вся інша сума підлягає стягненню зі страхової компанії винуватиці ДТП як страхове відшкодування в межах страхової суми за договором. Тоді 69 753,30 грн. (вартість матеріального збитку відповідно автотоварознавчої експертизи) - 1 600, 00 грн (розмір франшизи) - 18 400, 04 грн (вартість втрати товарного вигляду) = 49 753, 26 грн (має бути розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності АТ-). Оскільки 17 травня 2023 року позивачу як потерпілому узгоджена на той час частина страхового відшкодування в сумі 28 000 грн була виплачена, стягненню з відповідача після експертизи підлягає сума 21 753, 26 грн.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, бул. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) суму у розмірі 21 753, 26 грн страхового відшкодування як різницю між фактичним розміром шкоди і вже виплаченим страховим відшкодуванням за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності АТ- від 02 лютого 2023 року, судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова