КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи: 824/103/24 Суддя-доповідач - Таргоній Д.О.
Номер провадження: 22-з/824/1365/2024
УХВАЛА

30 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справах Таргоній Д.О., розглянувши заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за заявою представника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення коштів як відшкодування авансового платежу, штрафних санкцій за недоставку товарів у погодженні терміни, 3% річних, відшкодування арбітражного збору та процентної ставки 3% річних розрахованої на авансовий платіж з ІНФОРМАЦІЯ_4 до дати повної виплати зазначеної суми згідно з остаточним арбітражним рішенням,

УСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 475 ЦПК України.

Одночасно із вищевказаною заявою, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язано сплатити на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в якості відшкодування авансового платежу за непоставлений товар;ІНФОРМАЦІЯ_6 як штрафні санкції за непоставку товару в узгоджені терміни; ІНФОРМАЦІЯ_7 як 3% річних за період з ІНФОРМАЦІЯ_8 по ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_10 як відшкодування арбітражного збору, 3% річних, які нараховуються на суму передоплати, яка підлягає поверненню (ІНФОРМАЦІЯ_5) у період з ІНФОРМАЦІЯ_11 до дати повернення передоплати, присудженої за рішенням.

Тобто, предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення з відповідача грошових коштів.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3 року набрало законної сили та є обов`язковим для виконання з моменту винесення.

Відповідач в добровільному порядку не виконує вказане рішення.

Крім того, відповідач має намір уникнути виконання даного рішення, що підтверджується поданням останнім заяв про скасування рішення до Київського апеляційного суду (номери справ - 824/53/24, 824/76/24, 824/83/24).

Позивач не володіє відомостями щодо майна відповідача поза межами України.

Однак, відповідачем був привезений до військової частини НОМЕР_1 товар за Договором (ІНФОРМАЦІЯ_14), який в подальшому не був прийнятий позивачем через некомплектність (привезені відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_15 та, відповідно, були відхилені позивачем).

Військова частина НОМЕР_1 своїм листом від ІНФОРМАЦІЯ_13 № НОМЕР_4 повідомила ІНФОРМАЦІЯ_2 про зберігання на речовому складі в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, які не були прийняті в ході виконання Договору через відсутність ІНФОРМАЦІЯ_31.

Відомості щодо наявності майна, яке належить відповідачу, надані військовою частиною НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), підтверджуються документами цієї військової частини, зокрема інвентаризаційним описом необоротних активів речового складу військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_16.

Отже, на території України знаходиться майно, яке належить відповідачу і яке може бути предметом стягнення.

Вказані обставини, на переконання заявника, свідчать про те, що існує ризик відчуження або переміщення вказаного майна, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання.

Зазначає, що за умови задоволення даної заяви про забезпечення позову, вжиті заходи не перешкоджатимуть господарській діяльності боржника, а права інших осіб не будуть порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, вжиття заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не порушує принцип співмірності, адже арешт на майно накладається саме в межах суми рішення, але водночас відповідає принципу адекватності, який полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання арбітражного рішення у разі задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3.

Позивач звертає увагу суду, що відповідач, відповідно до рішення, має обов`язок зі сплати ІНФОРМАЦІЯ_17 (орієнтовно ІНФОРМАЦІЯ_18) та З % річних які нараховуються на суму передоплати, яка підлягає поверненню (ІНФОРМАЦІЯ_19) у період з ІНФОРМАЦІЯ_4 до дати повернення передоплати, присудженої за рішенням, а балансова вартість ІНФОРМАЦІЯ_20, на які позивач просить накласти арешт, становить ІНФОРМАЦІЯ_21, що є значно меншою сумою від стягнутої за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12.

Враховуючи вищевикладене, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 просить накласти арешт на рухоме майно - ІНФОРМАЦІЯ_1., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , речовий склад військової частини НОМЕР_1 , балансовою вартістю ІНФОРМАЦІЯ_21., що належить ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах суми присуджених за рішенням коштів в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_22 та 3 % річних і передати арештоване рухоме майно - ІНФОРМАЦІЯ_1., балансовою вартістю ІНФОРМАЦІЯ_21., на зберігання військовій частині НОМЕР_1 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що дана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 477 ЦПК України, суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання.

Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ст. 149 ЦПК України, встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п.п.3-7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів у разі подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі №824/239/2018.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З викладеного вбачається, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

З заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3 вбачається, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_17 (ІНФОРМАЦІЯ_17) та 3 % річних, які нараховуються на суму передоплати, яка підлягає поверненню (ІНФОРМАЦІЯ_5) у період з ІНФОРМАЦІЯ_4 до дати повернення передоплати, присудженої за рішенням.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 просить накласти арешт на майно ІНФОРМАЦІЯ_3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рядка 8 графи 14 Інвентаризаційного опису необоротних активів в/ч НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_23, балансова вартість ІНФОРМАЦІЯ_24 (ІНФОРМАЦІЯ_25), привезених за Договором, становить ІНФОРМАЦІЯ_26.

Тобто, вартість майна відповідача, на яке позивач просить накласти арешт, значно менша від стягнутої суми грошових коштів згідно рішення рішенням МКАС при ТПП України від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_5.

Отже, вимога заявника про накладання арешту на майно - ІНФОРМАЦІЯ_1, балансовою вартістю ІНФОРМАЦІЯ_21., є доцільною та не порушує принцип співмірності.

З урахуванням наведених в заяві обставин, щодо невиконання ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3, враховуючи розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач на свою користь, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Вжиття заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не порушує принцип співмірності, адже арешт на майно накладається саме в межах суми рішення, але водночас відповідає принципу адекватності, який полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання арбітражного рішення у разі задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3.

Враховуючи наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного та керуючись ст.149-153, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно - ІНФОРМАЦІЯ_1., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), балансовою вартістю ІНФОРМАЦІЯ_21., згідно з Інвентаризаційним описом необоротних активів в/ч НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_23, що належить Відповідачу «ІНФОРМАЦІЯ_3» в межах суми присуджених за Рішенням коштів в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_17 (ІНФОРМАЦІЯ_17) та 3 % річних, яка складається з: ІНФОРМАЦІЯ_5 в якості повернення передоплати за непоставлений товар, ІНФОРМАЦІЯ_27 якості пені за порушення строків поставки товару, ІНФОРМАЦІЯ_7 в якості 3% річних з ІНФОРМАЦІЯ_28 по ІНФОРМАЦІЯ_29, ІНФОРМАЦІЯ_10 в якості відшкодування арбітражного збору та 3 % річних, які нараховуються на суму передоплати, яка підлягає поверненню (ІНФОРМАЦІЯ_5) у період з ІНФОРМАЦІЯ_30 до дати повернення передоплати, присудженої за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № НОМЕР_3.

Передати арештоване рухоме майно - ІНФОРМАЦІЯ_1., балансовою вартістю ІНФОРМАЦІЯ_21., згідно з інвентаризаційним описом необоротних активів в/ч НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_23, що належить відповідачу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на зберігання військовій частині НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , речовий склад військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Копію ухвали направити учасникам процесу для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ: НОМЕР_6)

Боржник: юридична особа за законодавством ІНФОРМАЦІЯ_3» (АДРЕСА_4, торговий реєстраційний номер: НОМЕР_7 ; номер MERSIS : НОМЕР_8).

Суддя Д.О. Таргоній