Справа № 144/1009/24
Провадження № 2/144/295/24
Р І Ш Е Н Н Я
"11" вересня 2024 р. смт. Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Довгалюк Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Дудник С.Р.,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панченка Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :
Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комарівка, Гайсинського району Вінницької області померла її тітка ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно, у тому числі розташований на території АДРЕСА_1 .
У березні 2024 року позивач дізналася, що ОСОБА_2 залишила після себе два заповіти, а саме: один на ім`я ОСОБА_3 - на належну померлій земельну ділянку (пай) та майновий пай, ощадні книжки, а другий на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок та інше належне заповідачу майно.
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , окрім позивачки та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні за законом, ні за заповітом немає.
Отримавши дублікат заповіту та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , позивач звернулася до нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори, яким їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач вважає, що пропустила указаний строк із поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту на її ім`я.
Ухвалою судді від 12.07.2024 відкрито провадження у справі, витребувано у державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-17).
18.07.2024 від Теплицької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 21-36).
Ухвалою суду від 21.08.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 45-46).
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.
Представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не цікавилася наявністю заповіту на її ім`я, оскільки знала, що ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_3 . Про заповіт, складений на її ім`я, позивачка випадково дізналася лише у березні 2024 року від дружини ОСОБА_3 , тоді як нотаріус про це її не повідомляла.
Представник відповідача - Теплицької селищної ради у судове засідання не з`явився, у наданій до суду заяві просив розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 38).
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають, та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Відповідно до дублікату заповіту, складеного 03.02.2000, ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 житловий будинок та все майно, що їй належить, де б воно не було і з чого б воно не складалося (а.с. 8).
Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 104/02-31 від 02.07.2024, виданої нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 12).
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини 1 статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
У пунктах 87, 89 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини» шляхом конкретизації, зазначивши наступне: необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що не знала про наявність заповіту на її ім`я, оскільки вважала, що все своє майно ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3 . Натомість ОСОБА_1 , як і ОСОБА_3 , є спадкоємцями п`ятої черги, тому позивач мала усвідомлювати необхідність вчинення нею дій для реалізації свого права на спадкування, зважаючи на відсутність спадкоємців попередньої черги.
На переконання суду, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку, що також підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23.
Водночас позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б утруднювали її своєчасне звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті тітки.
Також суд бере до уваги, те що з часу смерті спадкодавця минув тривалий період, а саме близько тринадцяти років до дня, коли спадкоємець звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Щодо доводів представника позивача про пріоритетність принципу свободи заповіту, суд звертає увагу на правову позицію Великої палати Верховного суду з цього приводу, викладену у пунктах 72, 79, 80 вищевказаної постанови, а саме:
факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту.
Відмова нотаріуса, за наведених обставин, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцюпершої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, на користь якого було складено заповіт, не порушує принципу свободи заповіту, оскільки усвідомленим невчиненням дій для прийняття спадщини спадкоємець на власний розсуд реалізовує своє право на відмову від прийняття спадщини.
Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.
З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що причин пропуску такого строку є поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 206, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Теплицька селищна рада, адреса: вул. Незалежності, 25, смт Теплик, Гайсинського району Вінницької області, .

Повне рішення суду складено та підписано 16.09.2024.

Суддя