Номер провадження: 22-ц/813/6179/24
Справа № 509/4349/16
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття справи до провадження та призначення до розгляду

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

отримавши у порядку автоматизованого розподілу справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в яких просила суд розірвати укладений 06.11.2015 між нею та відповідачем договір найму жилого приміщення в будинку АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаному будинку, усунути перешкоди їй з боку відповідача в здійсненні нею прав власності на вказаний житловий будинок шляхом виселення відповідача, зобов`язавши Овідіопольську селищну раду зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку (т. 1, а.с. 3-6).

26.01.2017 до суду звернувся ОСОБА_2 із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та просив суд визнати за ним право постійного користування житловою площею будинку АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що з відповідачкою мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2001 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без укладення шлюбу в указаному житловому будинку, 1917 року побудови, що складався на той час з двох кімнат житловою площею 35,2 кв. м, загальною площею 45,7 кв. м. та належав на той час матері відповідачки, а з 2007 року належить останній на праві спадкування. В період 2006-2015 роки разом з відповідачкою самочинно реконструювали вказаний будинок шляхом прибудови до нього кухні 6,1 кв.м. та житлової кімнати 10,2 кв. м., а також прибудови нового житлового будинку загальною площею 102,2 кв. м. Вселявся в будинок в якості цивільного чоловіка відповідачки, тобто в якості члена її сім`ї, для постійного проживання і іншої домовленості при вселені між ними не було. Ухвалою від 05.09.2017 позовні вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з вимогами ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 92-98, 172).

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 05.09.2017 задоволено заяву ОСОБА_1 про залишення її позовних вимог без розгляду (т. 1, а.с. 173).

24.01.2018 ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог вимого до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним посвідченого приватним нотаріусом 14.08.2017 договору, за умовами якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 35,2 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,0523 га, кадастровий номер :02:003:1135, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана вимога мотивована тим, що будинок є самочинним будівництвом та не може бути предметом договору купівлі-продажу. Крім того вказаний договір є фіктивним, вчинений сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. На підтвердження фіктивності договору послався на те, що ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 , забезпечений іншим житлом, в спірний будинок не вселявся, а ОСОБА_1 з будинку не виселялась, договір вчинено в період вирішення спору судом та з завідомою для обох сторін метою - створення штучних підстав для виселення ОСОБА_2 з будинку новим власником будинку (т. 1, а.с. 197-208).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. А саме суд вирішив визнати недійсним, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Соломічевим Г.В. 14 серпня 2017 року за № 496 договір купівлі-продажу, укладений між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_3 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 45,7 кв.м, житловою площею 35,2 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,0523 га, кадастровий номер :02:003:1135 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право постійного користування житловою площею будинку АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог суд вирішив відмовити. Також суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у розмірі 704,8 грн та 352,40 грн (т. 3, а.с. 182-188).

21.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, висновки суду не відповідають обставинами справи, а також, судом були порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 є самочинним, а тому не є об`єктом цивільних прав. Разом з тим, суд задовольнив вимогу позивача та визнав за ним право постійного користування вказаним будинком. Апелянт зазначає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми ст.ст. 156,162 ЖК України, так само як і норми ст. 405 ЦК України, адже ОСОБА_1 не є власником будинку щодо якого виник спір про користування, і не може бути згідно попереднього висновку суду, яким встановлено, що такий є самочинним будівництвом. Апелянт зазначає, що не пов`язана спільним побутом з ОСОБА_2 , вони не є членами однієї сім`ї чи подружжям, а ОСОБА_2 вчиняв насильство щодо ОСОБА_1 , що підтверджено належними доказами. Тому апелянт просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимоги про визнання права постійного користування будинком та відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги (т. 3, а.с. 191-194).

Ухвалою Одеського апеляційного суду (головуюча суддя Стахова Н.В.) від 28.06.2024 відкрите провадження в справі (т. 1, а.с. 199). А ухвалою від 05.08.2024 справа була призначена до розгляду (т. 1, а.с. 213).

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_5 , на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 2518/0/15-24 від 20.08.2024 справа була передана для розгляду колегії суддів під головуванням судді Дришлюка А.І.

Враховуючи наведене апеляційний суд приймає справу до провадження та призначає до розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 33, 260, 359, 361, 365, 381ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Призначити розгляд справи на 05 грудня 2024 року о 10 год. 20 хв. у приміщенні Одеського апеляційного суду за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24-а.

Учасники можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет за веб-адресою - https://reyestr.court.gov.ua/

В процесі розгляду справ Одеським апеляційним судом застосовуються Правила організації ефективного цивільного судочинства, затверджені Радою суддів України №14 від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік