КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/9105/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Крюкової Марини Володимирівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року у складі судді Яковлєвої Л.В.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») подало позовну заяву, якою просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості в розмірі 92 834 грн, з яких: 20 000 грн - тіло кредиту, 72 834 грн - нараховані відсотки, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 21 лютого 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний Договір № 5576537 про надання споживчого кредиту, відповідно якого останній отримав кредит в розмірі 20 000 грн, строком на 363 днів, зі сплатою 1,99 % за кожен день користування кредитом.

19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 19-06/23-Ф, відповідно якого право вимоги за кредитним договором № 5576537 від 21 лютого 2022 року укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна".

Зазначено, що ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, має заборгованість за кредитним договором в розмірі 92 834 грн, з яких: 20 000 грн тіло кредиту, 72 834 грн відсотки за користування кредитом, в добровільному позасудовому порядку заборгованість не повертає, ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" звернулось до суду за захистом власних майнових прав.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представниця позивача адвокат Крюкова М.В. просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, не оцінив усіх фактичних обставин справ та доводів позивача щодо наявності заборгованості Відповідачки та її розміру, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до статті 376 ЩІК України, наявні підстави для скасування рішення.

Вказує, що кредитний договір укладений між ТОВ "Авентус Україна" та Відповідачкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. Зазначає, що суд фактично встановив факт укладення договору про надання споживчого кредиту, однак відмовив у задоволенні позову.

Крім того, право позивача на стягнення заборгованості з відповідача підтверджено належними та допустимими доказами, що і встановив суд першої інстанції. Тож, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, за договором факторингу позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по тілу кредиту та нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами.

Також товариство зазначає, що ним понесено витрати на правову допомогу, які що документально підтверджені, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні.

Крім того, долучено й документи на підтвердження судових витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5576537 про надання споживчого кредиту шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 19-06/23-Ф, відповідно якого право вимоги за кредитним договором № 5576537 від 21 лютого 2022 року укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна".

Сума кредиту складає 20 000 грн, строком на 363 дні. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день.

В матеріалах справи також міститься Паспорт споживчого кредиту (стандартна форма).

Підписано між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19-06/23-Ф від 19.06.2023.

У витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19-06/23-Ф від 19.06.2023 року, за боржником ОСОБА_1 рахується заборгованість за Кредитним договором № 5576537 від 21 лютого 2022 року у загальній сумі 92 834 грн з яких: 20 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 72 834 грн - нараховані відсотки.

Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5576537 від 21 лютого 2022 року .

Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів та належності йому платіжної картки, на яку зараховано кошти.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно констатував, що 21.02.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5576537про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачці надано 20 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 363 днів.

Договір про надання споживчого кредиту № 5576537підписано відповідачкою електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

За змістом ч. 13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

При цьому судом першої інстанції також не надано належної оцінки інформації, яка міститься у долученій до справи довідці № КНО-20.4/79 від 26.06.2023 АТ "ПУМБ" з додатком до неї, якою підтверджено зарахування грошових коштів у розмірі 20 000 грн на належну відповідачу платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої надані ОСОБА_1 . первісному кредитору з метою отримання кредиту, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору (а.с. 86,87).

Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ "Авентус Україна" зобов`язання за договором щодо надання 20 000 грн кредиту.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків.

Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1)

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п. п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2. Договору.

Відтак згідно наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором відповідачки становить: 20 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 72 834 грн - нараховані відсотки.

Відповідно до договору факторингу № 19-06/23-Ф від 19 червня 2023 року, укладеного між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Авентус Україна", позивач набув статусу нового кредитора відповідачка за договором № 5576537про надання споживчого кредиту від 21.02.2021.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка оспорювала цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором № 5576537про надання споживчого кредиту від 01.08.2021 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У період з 21.02.2022 по 23.02.2022 було здійснено нарахування за зниженою процентною ставкою: 20000 * 1,89 % =378,10 грн*3 календарних днів = 1134,30 грн.

Убачається, що первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 22.06.2022 по 22.10.2022 року за ставкою 1,99% = 47 819 грн 70 коп.

Крім того, позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів в межах строку договору відповідно до наступного: 20 000 грн * 1,99% =398 грн*60 календарних днів = 23 880 грн.

Загалом відсотки складають: 1134,30 грн +47819,70 грн + 23 880,00 грн = 72 834 грн.

Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача 20 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 72 834 грн відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до справи, договір № 5576537 від 21 лютого 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту тадоговір факторингу № 19-06/23-Ф від 19.06.2023 між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Авентус Україна" укладені у електронній формі та відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягають до виконання.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Отже, з урахуванням відсутності спростування відповідачем презумпції правомірності договору на рівні закону або судового рішення, не можливості учасників цивільних відносин на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" в суді першої інстанції надавалася адвокатом Кроковою М.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07-2023 від 07.07.2022.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги в суді першої інстанції надано звіт про надання правової допомоги від 23.08.2023 за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10 000 грн з яких - збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви, подання до суду позовної заяви 10 год./10 000 грн; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АН № 1075167 від 17.08.2023; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127 від 29.08.2018.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 8 000 грн витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" надано довіреність у порядку передоручення від 06.09.2023, звіт про надання правової допомоги від 15.03.2024 згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 8 000 грн з яких - складання апеляційної скарги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , подання до суду апеляційної скарги 4 год./8000 грн.

Колегія суддів приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом Крюковою М.В. робіт на підставі договору від 07.07.2022, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 8000 грн.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Allia№ce Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в звітах про надання правової допомоги від 26.01.2024 та від 15.03.2024, а також засад розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" з ОСОБА_1 5 000 грн судових витрат на правову допомогу надану в суді першої інстанції та 4 000 грн судових витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції, а всього 9000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 174,20 грн та за подання апеляційної скарги 2 576,64 грн, оскільки позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" задоволено повністю, то з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути 4 750 грн 84 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Крюкової Марини Володимирівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5576537 від 21 лютого 2022 року в розмірі 92 834 грн, з яких: 20 000 грн - тіло кредиту, 72 834 грн - нараховані відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, ) 4 750 грн 84 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору та 9 000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: