Справа № 199/1556/24
Провадження № 2/202/3372/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Жупій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу №199/1556/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21.04.2007 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою. Спору про визначення місця проживання дітей між сторонами наразі не має. Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та з серпня 2022 спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя та дітей, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб.

Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, зазначивши, що він постійно спілкується із позивачкою, періодично її відвідує, купує продукти, утримує її та дітей, тому вважає, що вони й надалі пов`язані спільним побутом. Впевнений, що сімейні відносини фактично тривають і не припинялися, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

За клопотанням відповідача ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було зупинено, сторонам надано строк на примирення до 30 серпня 2024 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2024 року провадження у справі було поновлено.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи її без участі, у якій позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем.

Відповідач, будучі повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2007 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 242.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом із матір`ю.

Шлюбні відносини сторони припинили та з серпня 2022 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результатів не дали, позивачка й надалі наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Як вбачається з позовної заяви, що не спростовано відповідачем, подружжя на даний час шлюбних стосунків не підтримує .

Шлюбні відносини подружжям фактично припинені та є лише формальністю.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і позивачка не має наміру їх відновлювати, вважаючи, що їх сім`я фактично розпалась, а її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя й дітей, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню.

Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 21 квітня 2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 242.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Маринін