Справа №: 398/1702/24
провадження №: 2/398/1693/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" вересня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Олександрійської міської ради про визнання права власності на будинок.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.01.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу у вигляді розписки на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на будинок, і він з 1996 року по теперішній час проживає в будинку, сплачує комунальні послуги, однак зареєструвати за собою право власності не має можливості через смерть ОСОБА_3 . За життя остання претензій до позивача не виявляла, грошові кошти нею були отримані у повному обсязі, її рідних у селі не залишилось. У зв`язку з чим просить визнати за позивачем право власності на спірний будинок.

Ухвалою судді від 23.04.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Ухвалою суду від 22.05.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника .

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з довідкою виконавчого комітету Олександрійської міської ради №34 від 11.01.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично з 1996 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно з копією Рішення №606 від 18.03.1968 року, Виконкомом Олександрійської райради депутатів трудящих надано право ОСОБА_4 на будівництво індивідуального будинку, на ділянці земель колгоспу ім. Калініна (а.с.7-9).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на будинок від 20.12.1990 року, ОСОБА_3 належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

Згідно з копією розписки від 18.01.1995 року, ОСОБА_3 продала будинок в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з Архівною довідкою № 249 від 29.04.2024, право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1990 року, видане виконкомом Головківської сільської ради від 20.12.1990 року за р. № 54 (а.с.40).

Відповідно до копії Запису акту про смерть №40 від 21.11.1997 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.42).

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У частині 2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України.

Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин було спрямовано на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України.

Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на житловий будинок.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, відбулося його виконання, продавець отримала гроші, покупець прийняв будинок, а тому беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до Олександрійської міської ради Кіровоградської області (Кіровоградська область, місто Олександрія, проспект Соборний, буд. 59, ) про визнання права власності на будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Молонова