КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 939/633/24

18 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Герасименко М.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.11.2020 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Зазначало що, укладаючи кредитний договір, сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4).

Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 20 000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку діївідновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Вказувало на те, що позивач свої зобов'язання відповідно до кредитного договору виконав повністю, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Однак, відповідачка ОСОБА_1 не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Зазначало, що останній платіж відповідачкою здійснено 29.07.2022 року, отже її сума боргу за кредитним договором станом на 30.01.2024 року становить 102 384, 21 грн, з яких: 38405, 95 грн-основний борг, 16 235, 73 грн- прострочений борг, 47 742, 64 грн.- прострочені проценти.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору на адресу відповідачки банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04 грудня 2023 року. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто, до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором.

З урахуванням викладеного, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 102 384, 32 грн., та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 102 384 (сто дві тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 32 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» () сплачений судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, 16 травня 2024 року відповідач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року справу призначено судді-доповідачу Матвієнко Ю.О. судді, які входять до складу колегії: Матвієнко Ю.О.- головуючий суддя, судді: Гуль В.В., Мельник Я.С.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року.

Рішенням зборів судів Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року № 13 суддю судової палати з розгляду цивільних справи ОСОБА_2 переведено до складу судової палати з розгляду кримінальних справ.

У зв`язку з переведенням судді-доповідача ОСОБА_2 до складу іншої судової палати та зміною спеціалізації було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Ратнікова В.М., судді Левенець Б.Б., Борисова О.В.

Апеляційну скаргу відповідачка обгрунтовує тим, що вона не має боргових зобов`язань перед позивачем.

Позивач не надав суду першої інстанції доказів того, що вона заборгувала позивачу грошові кошти зазначені в позовній заяві. На підтвердження боргу відповідача позивачем до суду подані: розрахунок заборгованості, копія угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування, Публічну пропозицію АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО).

Вказує на те, що вказані документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем.

Зазначає, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та, відповідно, не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій.

Вказує на те, що вона не погоджується з сумами заборгованості зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими, так як позивач зазначає, що договір був укладений 13.11.2020 року, а надана суду виписка по рахунку клієнта за розрахунковий період вказаний з 01.08.2016 року по 30.01.2024 року.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні графіки погашення кредитних грошових коштів.

Посилається на те, що копія угоди про відкриття кредитної лінії не може підтверджувати існування у неї заборгованості по кредиту оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами.

Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО) не може підтверджувати факт існування боргу оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вони на відповідача не розповсюджуються.

Вказаний висновок співпадає з правовою позицією Верховного суду України відображеною в постанові №6-16цс15 від 11.03.2015р. відповідно до якої «Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи Угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування.

Зазначає, що позивачем не підтверджено факт надання відповідачу по справі суми кредиту зазначеної в позові, а саме: не підтверджено факт надання грошових коштів в сумі більшій за 20 000.00 грн., а саме ця сума зазначена в угоді, на яку посилається кредитодавець.

Вказує на те, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником.

Зазначає, що умови, які зазначені в Публічній пропозиції АТ «Ідея Банк» , тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача та позивачем не доведено, що саме ці Умови, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи Угоду про відкриття кредитної лінії та анкету клієнта до договору про надання банківських послуг. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем під час розгляду справи. Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «ІДЕЯ БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Крім того, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань від 04 грудня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги, виконати зобов'язання по кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто, до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку, однак відповідач по справі ніяких вимог чи інших листів від позивача не отримувала.

Зазначає, що позивач в позовній заяві посилається на те, що останній платіж відповідачкою здійснено 29.07.2022 року, а в виписці про рух коштів цей платіж не зазначений.

19 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача АТ «Ідея Банк» в якому останній зазначає, що не погоджується із твердженням апелянта щодо відсутності у нього боргового зобов'язання перед АТ «Ідея Банк», оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Вказує на те, що разом із позовною заявою AT «Ідея Банк» надав довідку-розрахунок заборгованості, яка зроблена відповідно до умов кредитного договору та з врахуванням усіх коштів, які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору станом на дату звернення до суду, зворотного відповідачем не доведено. Відповідачем не надано відповідного контррозрахунку заборгованості по кредитному договору.

Крім цього, з метою повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи, а також уникнення у суду будь-яких сумнівів щодо обґрунтованості та правильності обчислення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-610-0 від 13.11.2020 року, яка заявлена позивачем до стягнення у цій справі, позивач до відзиву на апеляційну скаргу надає розрахунок заборгованості (детальний) за кредитним договором №0610-0 від 13.11.2020 року, виконаний станом на 30.01.2024 року у формі, що відображає порядок обчислення заборгованості за вказаним кредитним договором протягом всього періоду її утворення.

Щодо твердження відповідача про те, що публічна пропозиція AT «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО) не може посвідчувати факт існування боргу, оскільки вони не підписані відповідачем зазначає у відзиві наступне.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (чинним на момент виникнення спірних правовідносин): «у разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.»

Згідно з частиною 1, 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає або обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначені умов договору.

Так, у цій судовій справі, відповідач 13.11.2020 уклав з позивачем кредитний договір (угоду) шляхом підписанням індивідуальної частини договору, де серед іншого між позивачем та відповідачем були узгодженні істотні умови кредитного договору, і відповідно до умов п. 4.2 якого укладенням угоди клієнт акцептував Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО та Публічну пропозицію укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки AT «Ідея Банк» (оферта), які розміщенні на сайті банку www.ideabank.ua.

Тобто, враховуючи зазначене, відповідач уклав кредитний договір шляхом приєднання, який складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднався до кредитного договору в цілому, текст якого, на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», розміщено на веб-сайті Банку www.ideabank.ua.

Щодо посилання відповідача на Закон України «Про електронну комерцію», то вони не заслуговують на увагу, оскільки цей закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Правовідносини між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 виникли у зв`язку із укладенням договору у простій письмовій (паперовій) формі та регулюються нормами ЦК України.

Не заслуговують на увагу твердження відповідачки про те, що AT «Ідея Банк» не надіслало їй вимоги про усунення порушення кредитного зобов`язання, оскільки, як вбачається із додатків доданих до позовної заяви, така вимога надсилалась відповідачці 15.12.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду № №С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.15-16).

Згідно пп. 3.1., 3.2., 3.3. п. 3 угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 20 000гривень та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних та комісію за обслуговування основної картки згідно тарифів.

В пп. 3.4. п. 3 угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який визначається умовами.

Відповідно до п.4 угоди, нанесенням власноручного підпису під цією угодою позичальник підтверджує своє місце праці-Благодійна організації «Міжнародний благодійний фонд хесед Україна» та розмір середньомісячного доходу -15 000 грн., погоджується із тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід'ємними складовими цієї угоди та зобов'язується виконувати їх умови.

Відповідно до п 4.12 угоди просить усе листування щодо цього рахунку надсилати за адресою, що вказана у даній угоді, як місце реєстрації.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «Ідея Банк», відповідач- ОСОБА_1 станом на 30 січня 2024 року має заборгованість за договором №С-610-0 від 13.11.2020 року, що становить 102 384, 21 грн, з яких: 38405, 95 грн-основний борг, 16235, 73 грн- прострочений борг, 47742, 64 грн.- прострочені проценти.( а.с.21).

04 грудня 2023 року АТ «Ідея Банк» надіслав відповідачці лист №12.4.2/С-610-0 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов'язань. (а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений угодою про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-610-0 від 13 листопада 2020 року, яка містить власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 (а.с. 15).

Враховуючи викладене, оскільки угода про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-610-0 від 13 листопада 2020 року на даний час не визнана недійсною, а розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, то суд вважає за необхідне задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 102 384 гривні 32 копійки.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено судом, 13 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № №С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.15-16).

Згідно пп. 3.1., 3.2., 3.3. п. 3 угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 20 000гривень та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних та комісію за обслуговування основної картки згідно тарифів.

В пп. 3.4. п. 3 угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який визначається умовами.

В п.4 угоди зазначено, що нанесенням власноручного підпису під цією угодою позичальник підтверджує своє місце праці-Благодійна організації «Міжнародний благодійний фонд хесед Україна» та розмір середньомісячного доходу -15 000 грн., погоджується із тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід'ємними складовими цієї угоди та зобов'язується виконувати їх умови.

Вказана угода була підписана відповідачкою ОСОБА_1 , про що свідчить її власноручний підпис.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Представником позивача на підтвердження існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором № С-610-0 від 13 листопада 2020 року було надано виписку по рахунку -фізичної особи № /0201, за розрахунковий період -з 01.08.2016 року по 30.01.2024 року.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, вона активно користувалась картковим рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснювала платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що вона була обізнаною про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «Ідея Банк», відповідач- ОСОБА_1 станом на 30 січня 2024 року має заборгованість за договором №С-610-0 від 13.11.2020 року , що становить 102 384, 21 грн, з яких: 38405, 95 грн-основний борг, 16235, 73 грн- прострочений борг, 47742, 64 грн.- прострочені проценти ( а.с. 21).

ОСОБА_1 розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростовувала, та не надала суду свої контррозрахунки. Окрім того, здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу- ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

З огляду на що, безпідставними є посилання апелянта на відсутність у неї боргових зобов`язань перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що наявні в матеріалах справи документи не можуть підтверджувати факт існування у неї боргу перед позивачем, зокрема, розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, з огляду на наступне.

Позивач на підтвердження існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором надав до суду першої інстанції угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-610-0 від 13 листопада 2020 року, яка було особисто підписана відповідачкою, що свідчить про її обізнаність з усіма істотними умовами договору, довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором та виписку по рахунку -фізичної особи № /0201 за розрахунковий період -з 01.08.2016 року по 30.01.2024 року, з якої вбачається, що відповідач- ОСОБА_1 активно користувалась рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснювала платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідачки свідчить про те, що вона була обізнаною про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі.

Виписка по рахунку клієнта у силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тим первинним обліковим бухгалтерським документом, що і підтверджує наявність заборгованості відповідача.

Посилання апелянта на те, що договір був укладений 13.11.2020 року, а надана суду виписка по рахунку клієнта за розрахунковий період з 01.08.2016 року по 30.01.2024 року є безпідставним, оскільки, як вбачається із виписки по рахунку -фізичної особи № /0201 вона охоплює період з 13.11.2020 року по 14.01.2024 року.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачем не підтверджено факт надання відповідачу по справі кредитних коштів у сумі зазначені в позові, а саме: не підтверджено факт надання грошових коштів в сумі більшій за 20 000, 00 грн., а саме ця сума зазначена в угоді, на яку посилається кредитодавець, колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на таке.

Як вбачається із виписки по рахунку -фізичної особи № /0201:

-13.11.2020 - було збільшено кредитний ліміт 20 000 грн.;

-08.12.2021- кредитний ліміт було збільшено до 50 100 грн.;

-01.03.2022- кредитний ліміт було зменшено до 42 700 грн.;

-29.04.2022- кредитний ліміт було збільшено до 46 500 грн.;

-29.07.2022 - кредитний ліміт було збільшено до 54 700 грн.;

Вказане спростовує доводи апелянта та свідчить про збільшення сум кредитного зобов'язання відповідача - ОСОБА_1 перед позивачем -АТ «Ідея Банк».

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди апелянта з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та намаганням ухилитися від сплати кредитної заборгованості.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року залишенню без змін.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ОСОБА_1 просила суд звільнити її від сплати судового збору на підставі п.10, ч.1.ст.5 ЗУ «Про судовий збір». На підтвердження підстав для звільнення надала копію посвідчення серії НОМЕР_2 громадянина ( громадянки) евакуйованої в 1986 році із зони відчуження.

Водночас, зазначені посилання є помилковими, оскільки відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а ОСОБА_1 є відповідачем у зазначеній справі.

З огляду на зазначене, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної на рішення суду, а саме 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги у даній справі, обраховується, виходячи з тієї суми судового збору, яка підлягала сплаті при поданні відповідного позову у цій справі - 3 028 грн.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року становить 3 633, 60 грн. ( 3 028 грн. х 150 % :100*0,8).

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 рокузалишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633, 60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: