П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024року м. Київ

Справа № 760/9604/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/5364/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Калініченко О.Б., 19 червня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Зупиняючи провадження у справі, суд обґрунтовував свої висновки тим, що процесуальний закон визначає обов`язок суду зупинити провадження у справі до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України, що є гарантією держави у забезпеченні процесуальних прав таких осіб.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, шо є невідомою та обставина, скільки відповідач буде перебувати у складі Збройних Сил України. Крім того, незрозуміло яким чином припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України змінить позицію позивача чи суду щодо розгляду справи.

Представник позивача вказує на те, що Верховний Суд у своїх висновках звертає увагу на те, що застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, що передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку. Звертає увагу, що розумність тривалості судового розгляду має визначатись з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогами про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 липня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №1035 Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька. Проте відразу після реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки, погіршились взаємовідносини, що згодом призвело до відсутності любові і з грудня 2022 року стали проживати окремо, будь якого інтересу щодо життя дитини відповідач не виявляв, фактично шлюбні відносини були припинені /а.с.2-4/.

24 травня 2023 року ОСОБА_2 було подано клопотання про зупинення провадження. Клопотання мотивоване тим, що станом на 19 травня 2023 року він перебував у складі Збройних Сил України, що не давало у повній мірі захистити його права, у зв`язку з чим просив зупинити провадження. На підтвердження вказаних обставин надавав засвідчене належним чином посвідчення офіцера, довідку від 15 травня 2023 року про те, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час та витяг з наказу від 29 вересня 2022 про прибуття ОСОБА_2 до складу сил та засобів оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою виконання спеціальних (бойових) завдань /а.с.20-23/.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року клопотання відповідача задоволено та зупинено провадження у справі, з огляду на те, положення п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України спрямовані на захист прав особи, яка перебуває у складі ЗСУ, як вданому випадку відповідач ОСОБА_2 ..

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В силу ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

У ст.1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про оборону» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із змінами), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та Законом України від 22 травня 2022 року № 2263- IX «Про Затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» , який продовжений до цього часу.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 71/22 у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 19 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про оборону України» постановлено застосувати Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України, для відсічі збройній агресії проти України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21 зазначено, що: «Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.».

У Постанові від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22 Верховний Суд дійшов висновку, що встановивши, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, що залучена та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта, особисто бере участь та виконує завдання в єдиній системі протиповітряної оборони України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Також у цій Постанові Верховний Суд вказав, що доводи касаційної скарги щодо проходження відповідачем військової служби ще з 1991 року не впливають на правильність застосування судом апеляційної інстанції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

З наведених обставин справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, що залучена та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта, особисто бере участь та виконує завдання в єдиній системі протиповітряної оборони України

Факт залучення ОСОБА_2 до виконання завдань в складі військової частини по захисту України від військової агресії держави-окупанта, перебування його на відповідній посаді у військовому формуванні підтверджується поданими до суду першої інстанції довідкою Форми 5 від 15 травня 2023 року з місця проходження військової служби відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) та витягом з наказу командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 2 від 29 вересня 2022 року.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, суд першої інстанції суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Разом із цим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань. А тому доводи апеляційної скарги про порушення розумних строків розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги апеляційного суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук