Справа № 682/1886/24
Провадження № 2/682/748/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2024 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат,
Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, але в судове засідання не з`явився.
Представник позивача адвокат Нікітюк П.М. належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Йому забезпечена можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису в підсистемі ЄСІТС. Проте, адвокат Нікітюк П.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася повторно і не повідомила про поважні причини неявки або про розгляд справи за її відсутності; відзив на позовну заяву не подала.
За таких обставин суд знаходить за можливе розглянути справу за відсуності сторін на підставі долучених до позовної заяви письмових доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Встановлено, що 26 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Сапожнік Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 136 (а.с.9).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішення суду набрало законної сили 24 лютого 2022 року.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

24 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 682/554/21, виданий Славутським міськрайонним судом Хмельницької області (а.с.17), та 06 квітня 2022 року звернувся до Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.18-19).

На підставі заяви ОСОБА_1 15 квітня 2022 року головним державним виконавцем Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук С.В. відкрите виконавче провадження № 68807227 з виконання виконавчого листа № 682/554/21, виданого Славутським міськрайонним судом Хмельницької області 24.03.2022 (а.с.20-21).

З листа Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 45109 від 16.07.2024 р вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 68807227 щодо примусового виконання виконавчого листа № 682/554/21, виданого 24.03.2022 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгвоаності за договором позики від 26 лютого 2019 р в розмірі 278477 грн позики; 100251,72 грн процентів за користування позикою; 35088,10 грн інфляційних втрат та 170149,45 грн пені, а всього 583966,27 грн та 5839,66 грн судового збору. Станом на 16.07.2024 р сума коштів, що підлягає стягненню, становить 589805,93 грн (а.с.22).

Предметом позову у цій справі є передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність за невиконання грошового зобов`язання у вигляді стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.

Позивач вважає, що період прострочення відповідачкою виконання грошового зобов`язання розпочався з дати ухвалення рішення судом 18 січня 2022 року .

З розрахунків, наданих представником позивача адвокатом Нікітюком П.М., вбачається, що за період з 18 січня 2022 року по 09 липня 2024 року відповідачка не повернула позивачу борг, визначений рішенням суду у розмірі 589805,93 грн, то збитки за цей період з урахуванням індексу інфляції складають 198427,43 грн (а.с.240), а три відсотки річних від простроченої суми за вказаний період - 43364,44 грн (а.с.25).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України).

Виконання судових рішень починається після набрання ними законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної заяви та скарги. У разі пропущення строків на апеляційне оскарження, рішення вважається таким, що набрало законної сили та не підлягає оскарженню, якщо такий строк не буде поновлено ухвалою апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно правого висновку в Постанові КЦС ВС від 12.01.2022 року по справі №663/684/19, суд констатує, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

У Постанові КЦС ВС від 31.01.2024 в справі № 183/7850/22 касаційний суд зроби висновки, щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114848858). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що рішення Славутського міськрайонного суду від 18 січня 2022 року набрало законної сили 24 лютого 2022 року, тобто у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України" Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, дія якого продовжена до 09.11.2024 р, суд знаходить, що обов`язок по виконанню грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду, у відповідачки виник 24.02.2022 р. А тому відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у позивача ОСОБА_1 відсутні підстави для стягнення з відповідачки 3% річних в сумі 43364,44 грн та інфляційних втрати в сумі 198427,43 грн, нарахованих у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду від 18.01.2022 року у цивільній справі № 682/554/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, і такі кошти підлягають списанню позикодавцем - позивачем ОСОБА_1 .

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення 198427 грн 43 коп інфляційних втрат та 43364 грн 44 коп трьох відсотків річних, нарахованих за період з 18.01.2022 по 09.07.2024 на суму заборгованості 583966 грн 27 коп, визначену рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2022 року у цивільній справі № 682/554/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя Зеленська В.І.