Справа № 756/9237/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9744/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Шролик І.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Куренного Сергія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року, постановлену у складі судді Шролик І.С., у цивільній справі № 756/9237/21 за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Мамедова Каміля Асіфовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова К.А., заінтересована особа: ОСОБА_1 . Зазначив, що в провадженні Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. 04 лютого 2024 року йому стало відомо про те, що постановою державного виконавця Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року йому встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу. Підставою, для застосування обмежувальних заходів стало те, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 183 812,86 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 30 січня 2024 року за період з 01 червня 2021 року по 30 січня 2024 року, перевищив відповідну суму платежів за чотири місяці. Вказував, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, а на його утриманні є ще малолітній син ОСОБА_4 , який відвідує навчальний заклад у с. Калинівка. Оскільки він разом зі своєю сім`єю мешкає у с. Плахтянка, у випадку позбавлення права керування транспортними засобами він не зможе вирішувати свої сімейно-побутові питання щодо транспортування дитини до навчального закладу, сімейного лікаря, тощо. Також наголошував, що заборгованість по сплаті аліментів не пов`язана з його ухиленням від сплати аліментних платежів, оскільки він вважав що після призначення йому пенсії з 01 липня 2022 року утримання аліментів буде здійснюватися державним виконавцем самостійно. На переконання скаржника, за умов належного виконання державним виконавцем ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» він своєчасно би дізнався про наявність заборгованості та вжив би заходів щодо її погашення. З урахуванням викладеногоОСОБА_2 просив визнати неправомірною та скасувати прийняту щодо нього постанову державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Куренний С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржником не надано жодного підтвердження використання транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю, не долучено довідки чи іншого документа, які б підтверджували, що його син відвідує навчальний заклад у с. Калинівка. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 січня 2024 року ОСОБА_2 з червня 2021 року сплачував аліменти лише двічі у грудні 2021 року у розмірі 28 826,60 грн. (сплатив заборгованість тільки після арешту коштів боржника накладеного постановою від 13 грудня 2021 року) та у квітні 2022 року у розмірі 11 000,00 грн., що підтверджує факт того, що ОСОБА_2 ще до отримання пенсії по інвалідності порушував строки оплати аліментів, а також був обізнаний про наявність судового наказу від 09 липня 2021 року у справі № 756/9237/21 виданого Оболонським районним судом м. Києва та не сумлінного його виконував тим самим ухиляючись від сплати аліментів на утримання дитини. Крім того, згідно відповіді на запит № 189808305 від 29 січня 2024 року, Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) до Державної податкової служби України ФОП ОСОБА_2 за 3 квартали 2023 року отримав дохід у розмірі 450 000,00 грн., що свідчить про те, що крім пенсії він отримує і інші доходи, але судовий наказ не виконує.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлены належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 41).

23 липня 2021 року старшим державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Тараканець А.Ю. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання вищевказаного судового наказу (а.с. 54).

В межах вказаного виконавчого провадження НОМЕР_2 13 грудня 2021 року постановою старшого державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Тараканець А.Ю. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_2 (а.с. 94).

30 січня 2024 року державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедовим К.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №756/9237/21 від 09 липня 2021 року (а.с. 58).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 183 812,86 грн., з яких: сукупний розмір заборгованості по аліментам - 131 294,90 грн., штраф - 39 388,47 грн., виконавчий збір - 13 129,49 грн. Заборгованість утворилась за період з червня 2021 року по січень 2024 року (а.с. 59).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення скарги ОСОБА_2 та скасував постанову державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. Судом було порушенням норми процесуального права.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться також у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець, зокрема, виносить вмотивовану постанову, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік обмежень у застосуванні тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, зокрема таке обмеження не може бути застосовано в разі: 1) воно позбавляє боржника основного законного джерела засобів до існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_2 посилався на те, що він являється особою з інвалідністю ІІ групи, на його утриманні є неповнолітній син ОСОБА_4 . Оскільки скаржник разом зі своєю сім`єю мешкає у с. Плахтянка, обмеження права керування транспортними засобами позбавляє його можливості вирішувати свої сімейно-побутові питання щодо транспортування сина до навчального закладу, сімейного лікаря, тощо.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надав суду копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності 2 гр. - загальне захворювання, роздруківку з мобільного застосунку «Дія», з якого вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 55, 61).

Разом з тим, надані докази не можуть бути належними та достатніми доказами на підтвердження неправомірності постанови державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Сама по собі наявність у ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи не свідчить про наявність підстави, визначеної п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилався ОСОБА_2 , звертаючись до суду з даною скаргою, та відповідно до якої у разі використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю, не застосовується тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами.

ОСОБА_2 не було надано суду жодних доказів того, що транспортний засіб він використовує саме у зв`язку з наявністю у нього інвалідності ІІ групи.

Також в матеріалах скарги відсутні докази звернення ОСОБА_2 до державного виконавця із заявою про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалі справи, згідно розрахунку заборгованості від 30 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 183 812,86 грн., яка утворилась за період з червня 2021 року по січень 2024 року (а.с. 59).

13 грудня 2021 рокустаршим державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Тараканець А.Ю. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника. Проте вказані дії не спонукали ОСОБА_2 на погашення заборгованості зі сплати аліментів та належне виконання судового наказу.

30 січня 2024 року державний виконавець Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедов К.А. виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №756/9237/21 від 09 липня 2021 року.

Тобто державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень і при винесені постанови порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» ним не було допущено.

ОСОБА_2 до Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) не звертався із заявою про скасування постанови державного виконавця про встановлення йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами з підстав використання ним транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю та не надав державному виконавцю документів на підтвердження вказаної обставини.

Відтак у суду відсутні підстави вважати, що оскаржуваною постановою державного виконавця було порушено права ОСОБА_2 як сторони виконавчого провадження.

Посилання ОСОБА_2 на те, що заборгованість по сплаті аліментів не пов`язана з його ухиленням від сплати аліментних платежів, оскільки він вважав що після призначення йому пенсії з 01 липня 2022 року утримання аліментів буде здійснюватися державним виконавцем самостійно, не свідчить про неправомірність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови. Крім того, з розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що заборгованість у ОСОБА_2 утворилася з червня 2021 року, тобто більше ніж за рік до призначення йому пенсії в зв`язку з інвалідністю.

Оскільки з матеріалів справи вбачається невиконання боржником судового наказу, а також факти реагування державним виконавцем на такі порушення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята з порушеннями вимог закону.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Куренного С.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова К.А.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Куренного Сергія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Мамедова Каміля Асіфовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді