Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1093/24
Провадження №: 2/332/1274/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 вересня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Паніній Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

встановив:

23.02.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом до ОСОБА_1 , який є її батьком, про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання, в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову та до закінчення нею навчання чи досягнення двадцятитрирічного віку, у зв`язку з тим, яка з тих обставин настане першою. В обґрунтування позову зазначає, що згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 з відповідача на користь її матері ОСОБА_3 стягувались аліменти на її утримання в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вона є повнолітньою, з 01.09.2023 була прийнята на навчання до Національного університету харчових технологій, м.Київ, на денну форму навчання. Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 003-ЗБд23Б від 16.08.2023, один рік її навчання коштує 29 500 грн. Всі витрати щодо її навчання несе її мати, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги. Оскільки її мати не в змозі її утримувати, вона звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 19.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка ОСОБА_1 , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 ,який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (до розірвання шлюбу з відповідачем мала прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується копіями документів: свідоцтва про одруження від 18.09.2004 серії НОМЕР_2 , свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.06.2010 серії НОМЕР_3 та свідоцтва про зміну іменні від 06.05.2020 серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 »).

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 04.04.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Рішенням (заочним) Заводського районного суду міста Запоріжжя від 26.05.2017 (справа ЄУН 332/950/17) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене судове рішення набрало законної сили 07.06.2017.

В той же час, відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Факт позбавлення особи батьківських прав відповідно до положень СК України не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, а передбачає втрату нею саме певних майнових і немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Вище викладене узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20.

Так у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 Верховний Суд зазначив: «Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та приймаючи нову постанову про залишення позовних вимог без задоволення, дійшов помилкових висновків про те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України та передбачає утримання повнолітніх дочки, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав, оскільки відповідно до частини другої статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досягла повноліття.

Як вбачається з договору про надання освітніх послуг Національного університету харчових технологій 003-ЗБд23Б від 16.08.2023, здобувачем вищої освіти є ОСОБА_1 , замовником платної освітньої послуги є ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання складає 118000,00,00 грн, вартість освітньої послуги за один навчальний рік складає 29500,00 гривень.

Відповідно до довідки Національного університету харчових технологій № 99/723 від 07.02.2024, ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти 1 курсу ОС «Бакалавр» Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій, денна форма навчання, спеціальність 051 «Економіка», освітня програма «Економіка та правове забезпечення бізнесу». ОСОБА_1 навчається за кошти фізичної особи. Наказ про зарахування № 474-кс від 17.08.2023 р. Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р.

Відповідно до копій квитанції до платіжних інструкції від 10.08.2023 та 02.01.2024, ОСОБА_3 сплатила на рахунок Національного університету харчових технологій за навчання ОСОБА_1 кошти в загальному розмірі 29500,00 гривень.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються СК України та передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 ЗУ «Про освіту»).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).

Відповідно до приписів ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналізуючи викладене, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 добровільно участь у витратах на утримання доньки після припинення стягнення аліментів не приймає, у зв`язку з чим позивачка й звернулася до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України).

Із врахуванням наведених норм та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , яка досягла повноліття, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, має право отримувати аліменти на своє утримання на час навчання для задоволення потреб та достатнього життєвого рівня, але не пізніше граничного віку, визначеного положеннями сімейного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, що враховує суд при ухваленні рішення у даній справі. Доказів непрацездатності відповідача суду не надано.

З урахуванням наявних доказів, встановлених фактичних обставин справи, рівного обов`язку батьків з утримання дитини, суд, визначаючи частку аліментів, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача до досягнення донькою двадцяти трьох років за умови продовження навчання, щомісячно.

За змістом ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми, зокрема, ст.191 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому вони підлягають стягненню саме з 23.02.2024 (дата подання позовної заяви до суду засобами поштового листування).

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень, від сплати яких позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду.

Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову, та до закінчення останньою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Повний текст рішення суду буде складено 17 вересня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , рнкопп НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 .

Суддя: О.М.Погрібна