справа № 824/154/23
провадження № 22-вк/824/15/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати в цивільних справах Березовенко Р.В., за участю секретаря - Щавлінського С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву WK Energo GmbH, подану представником - адвокатом Гребнєвим Ігорем Ігоровичем, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 за позовом WK Energo GmbH до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07150 від 23.09.2021, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява WK Energo GmbH, подана представником - адвокатом Гребнєвим Ігорем Ігоровичем, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 за позовом WK Energo GmbH до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07150 від 23 вересня 2021 року, а саме: 16 256,82 євро - заборгованості за поставлений товар; 354,35 євро - трьох процентів річних, 500,00 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, 1 553,03 євро - витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 18 664,20 євро.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди від 27 жовтня 2023 року по справі №124/2023, ухваленим у м. Києві (Україна), за позовом WK Energo GmbH до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» задоволено позовні вимоги та стягнено з відповідача 16 256,82 євро заборгованості за поставлений товар; 354,35 євро - 3% річних, 500,00 євро відшкодування витрат на правову допомогу, 1 553,03 євро витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 18 664,20 євро.

Рішення МКАС від 27 жовтня 2023 року набирає законної сили з дати його ухвалення, є остаточним та підлягає негайному виконанню.

Проте, ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» дотепер добровільно не виконало вказане рішення МКАС та не вчинило жодних дій, які б свідчили про наявність наміру його виконувати.

Наведені обставини щодо набрання рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року законної сили, його невиконання відповідачем, а також чинні законодавчі приписи стосовно того, що таке рішення є остаточним та підлягає негайному виконанню, обумовили звернення до Київського апеляційного суду з даною заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року по справі №124/2023, видачу виконавчого листа з примусового виконання останнього.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року за клопотанням представника акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» зупинено провадження у справі до набрання законної сили ухвалою суду, постановленою за результатами розгляду справи №824/7/24.

15 липня 2024 року представник акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подав заперечення щодо заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Зазначив, що сторони уклали змішаний Договір, що містить елементи поставки та арбітражної угоди. На виконання вимог законодавства Сторони в Договорі погодили строк дії Договору як єдиного цілого, зазначивши виключення, які застосовуються до окремих структурних елементів Договору.

Пункт 13.1 розділу 13 Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту підписання обома Сторонами, та скріплення печаткою з боку Покупця і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині виконання Сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної Додаткової угоди.

Таким чином, строк дії всіх умов, зафіксованих в Договорі - 31 грудня 2022 року, за виключенням домовленостей щодо гарантійних зобов`язань.

Волевиявлення Відповідача та, очевидно, Позивача було направлено на обмежений строк дії арбітражної угоди, що підтверджується тим, що серед виключень в контексті строку дії Договору не зазначено такого структурного елементу Договору як арбітражне застереження.

Рішення прийняте 27 жовтня 2023 року, тобто майже через 10 місяців з моменту, коли арбітражна угода Сторін закінчила свою дію. Таким чином, на момент арбітражного розгляду не існувало дійсної арбітражної угоди, яка б давала МКАС бути компетентним судом та, відповідно, право прийняти Рішення по суті спору.

Отже, розгляд МКАС спору за відсутності дійсного волевиявлення Сторін на час такого розгляду та прийняття Рішення, не відповідає законодавству України.

Крім того, укладення договору постачання товару №53-123-01-21-07150 від 23 вересня 2021 року відбувалося за результатами проведення публічних закупівель (номер на прозоро №иА-2021-07-12-009351-с).

Вважає, що передання на розгляд до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України спору щодо виконання Контракту про публічні закупівлі суперечить положенням ч. 2 ст. 22 ГПК України.

Просив звернути увагу, що АТ «НАЕК «Енергоатом» відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, включене до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечує безпечну експлуатацію та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Діючий в Україні публічний порядок в умовах воєнного стану, чинне законодавство, міжнародне законодавство, а також умови укладеного між сторонами договору передбачають можливість звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності за невиконання зобов`язань, які допущені внаслідок збройної агресії російської федерації відносно України, оскільки у даному випадку має місце форс-мажор.

Таким чином, у відповідача відсутня вина як підстава для відповідальності філії ВП ПАЕС АТ «НАЕК «Енергоатом».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року за клопотанням представника WK Energo GmbH поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року надано можливість представникам сторін брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи, заяв та клопотань не надходило.

У зв`язку з технічним збоєм у системі ВКЗ суду під`єднати сторін по справі до відеоконференції не вдалося можливим, у зв`язку з чим розгляд справи завершено за відсутності учасників провадження.

Вивчивши доводи заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року в справі №124/2023 з таких підстав.

Встановлено, що 23 вересня 2021 року сторони уклали договір №53-123-01-21-07150, відповідно до умов якого WK Energo GmbH (постачальник) зобов`язався передати, а ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (покупець) - прийняти і оплатити товар - CPV 42130000-9 по ДК 021:2015 - арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (мембрана), у кількості, асортименті і за цінами, зазначеним у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає 18 204,72 євро.

Оплата за договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно з специфікацією №1 та виконання постачальником умов підпунктів 3.2, 6.1 договору (пункт 2.2 договору).

Відповідно до підпунктів 13.1, 13.2 договору, цей договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, та виконання чинних зобов`язань за договором (пункт 13.2 договору).

Підпунктами 9.1, 9.2, 9.3 договору встановлено, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно з претензійним порядком. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання. Всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України відповідно до його регламенту, за матеріальним правом України. Мова розгляду - українська.

Таким чином, положення п.9.1., 9.2., 9.3 Договору відповідають визначенню арбітражного застереження у тексті договору у розумінні Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду та однозначно визначають компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України на розгляд спорів, які пов`язані та випливають із нього.

Оскільки у строки, передбачені договором, ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» не здійснило оплату за поставлений товар, WK Energo GmbH на підставі арбітражного застереження, передбаченого розділом 9 вказаного вище Договору, 09 лютого 2023 року WK Energo GmbH звернулося до МКАС при ТПП України із позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення 18 658,09 євро, у тому числі: 18 204,72 євро - заборгованості за поставлений товар, 453,37 євро - 3 % річних та, крім того, витрат зі сплати арбітражного збору, а також витрат на юридичні послуги.

27 жовтня 2023 року МКАС при ТПП України ухвалив рішення у справі № 124/2023, яким позов WK Energo GmbH задоволено частково. Стягнуто із ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH 16 256,82 євро - заборгованості за поставлений товар, 354,35 євро - 3 % річних, 500,00 євро - відшкодування витрат на правничу допомогу та 1 553,03 євро - витрати зі сплати арбітражного збору, а всього 18 664,20 євро. Провадження в частині стягнення 1 947,90 євро основного боргу припинено. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Арбітражний збір у сумі 191,36 євро віднесено на позивача.

Провадження у справах про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено главою 3 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Статтею 478 визначено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Як встановлено вище, підвідомчість даної справи Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України визначена п. 9.1 Договору.

До компетенції Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України належать, зокрема: спори, які випливають з відносин комерційного характеру, включаючи наступні угоди і не обмежуючись ними: купівля-продаж (поставка) товарів, виконання робіт, надання послуг та інші.

У пункті 1 статті 4 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду визначено, що суд приймає до свого розгляду спори за наявності письмової угоди (домовленості) між сторонами про передачу йому усіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у виді арбітражного застереження в договорі або у виді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладеною у письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу, факсу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання у договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору.

Арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, яка не залежить від інших умов договору. Винесення рішення складом Арбітражного суду про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження.

Відповідно до статті ІІ Нью-Йоркської конвенції 1958 року, яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.

Нью-Йоркська конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина перша статті II конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

За змістом конвенції кожна Договірна Держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №920/241/19, від 27 липня 2023 року у справі №824/140/22.

Таким чином, даний спір міг бути переданий до міжнародного комерційного арбітражу.

Також, суд не бере до уваги посилання представника ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на те, що рішення порушує публічний порядок в умовах воєнного стану.

У постановах Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі №824/146/22, від 23 липня 2018 року у справі №796/3/2018 визначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям

Належним доказом дії форс-мажорних обставин є акт Торгово-промислової палати країни покупця або продавця чи іншого компетентного органу.

Сторона, для якої виникла неможливість виконання умов контракту, повинна протягом п`яти днів у письмовій формі повідомити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин та їх припинення.

У постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №922/2394/21, від 22 червня 2022 року у справі №904/5328/21 визначено, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

У статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у справі №824/7/24, залишеною без змін постановою Верховного суду від 18 липня 2024 року, заяву AT «НАЕК «Енергоатом» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023 залишено без задоволення.

Надаючи оцінку доводам боржника у цій частині суди встановили, що рішенням МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 вирішено питання про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH заборгованості, трьох відсотків річних у зв`язку з невиконанням умов договору від 23 вересня 2021 року №53-123-01-21-07150, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним та не визнавався недійсним у судовому порядку, а отже, є обов`язковим для сторін.

Рішення комерційного арбітражного суду не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне, не свідчить про порушення бюджетного законодавства. Рішення стосується порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного між ними договору у сфері господарських правовідносин.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Факт військової агресії Російської Федерації проти України підтверджено низкою документів міжнародних організацій та актами внутрішнього законодавства України. Водночас матеріали справи не містять і боржником не надано доказів на підтвердження того, що арбітражним рішенням стягнуто заборгованість на користь юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора або що фактичним набувачем виплат, вимог та доходів в результаті примусового виконання вказаного рішення буде юридична особа Російської Федерації.

Крім того, достовірних даних про те, що компанія WK Energo GmbH пов`язана із державою-агресором або її громадянами, матеріали справи не містять та заявником таких обставин не доведено.

За наведених обставин судом не встановлено підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, визначених ст. 478 ЦПК України.

Враховуючи викладене, заява WK Energo GmbH, подана представником - адвокатом Гребнєвим Ігорем Ігоровичем, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 за позовом WK Energo GmbH до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ЦПК України за результатом розгляду заяви з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 342,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 474-479, ЦПК України, Київський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву WK Energo GmbH, подану представником - адвокатом Гребнєвим Ігорем Ігоровичем, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 за позовом WK Energo GmbH до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07150 від 23.09.2021 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року у справі №124/2023 за позовом WK Energo GmbH до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості.

Видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (, місцезнаходження: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь WK Energo GmbH (номер у торговому реєстрі: HRB 96534, місцезнаходження: Friedrich-Ebert-Anlage 36, Frakfurt am Main, 60325, Germany) заборгованість за договором постачання товару №53-123-01-21-07150 від 23 вересня 2021 року, а саме: 16 256,82 євро - заборгованості за поставлений товар; 354,35 євро - трьох процентів річних, 500,00 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, 1 553,03 євро - витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 18 664,20 євро.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (, місцезнаходження: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь WK Energo GmbH (номер у торговому реєстрі: HRB 96534, місцезнаходження: Friedrich-Ebert-Anlage 36, Frakfurt am Main, 60325, Germany) судовий збір у сумі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 вересня 2024 року.

Суддя: Р.В. Березовенко