"16" вересня 2024 р.
Справа № 642/2994/24
Провадження 2/642/1069/24
16 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Гримайло А.М.
при секретарі Антонян А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Державна іпотечна установа звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 78 912,98 грн., яка утворилася внаслідок порушення зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 001ДІУ/К19, укладеним 14.05.2007 з Акціонерним банком «Діамант».
В обгрунтування позову зазначив, що між Акціонерним банком «Діамант» та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № 001ДІУ/К19 від 14.05.2007, відповідно до пункту 1.1. якого банк надав грошові кошти в сумі 115 000,00 грн., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 13,9% річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.
Згідно п. 1.2. Кредитного договору, Кредит надається строком погашення на пізніше 13.05.2027р. на придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується до 14 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору місяця, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором проценти за користування Кредитом, ануїтетними платежами в сумі 1 421,70 грн., відповідно до Графіку погашення Кредиту, будь яким з наступних способів: шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкового перерахування на рахунок, відкритий у Кредитора або шляхом поповнення коштів на поточному рахунку.
Пунктом 2.4.1. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та нараховані відсотки у повному обсязі шляхом здійснення останньої сплати ануїтетного платіжу не пізніше 13.05.2027р.
З метою забезпечення виконання Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем укладено Іпотечний договір від 14.05.2007р., за умовами якого Відповідач (Іпотекодавець) передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
05.07.2007р. між Державною іпотечною установою (Новий кредитор) та Акціонерним банком «Діамант» укладено Договір відступлення права вимоги № 468.
Відповідно до п. 1.1. Договору відступлення, Банк передає, а Установа приймає всі права вимоги за: договором про іпотечний кредит №001ДІУ/К19 від 14.05.2007р., укладеним між Банком та Відповідачем та іпотечним договором від 14.05.2007р., укладеним між Банком та Відповідачем.
Згідно п.2.1. Договору відступлення, пункт 1.1. цього Договору набуває чинності з моменту підписання цього Договору та його нотаріального посвідчення.
Таким чином, згідно із умовами Договору відступлення, Позивач набув прав кредитора за Кредитним договором та Договором іпотеки.
На виконання вимог Договору відступлення, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр - Капінос А.Є. внесені відомості до Державного реєстру правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 05.07.2007р. (копія додається).
Слід також звернути увагу суду на той факт, що Банком вручено особисто Позичальнику Повідомлення про відступлення права вимоги від 09.07.2007р., що підтверджується особистими підписом Позичальника на Повідомленні.
Відповідно до Розрахунку заборгованості від 01.03.2024р. № 547/32/36, заборгованість Відповідача за Договором про іпотечний кредит станом на 01.03.2024р. становить 78 912,98грн., з яких: сума основного боргу - 63 226,12грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 15 686,86грн.
Державною іпотечною установою на адресу Відповідача направлено Вимогу від 28.12.2023р. № 4145/15/7 щодо усунення порушень зобов`язань за Кредитним договором, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, списком згрупованих відправлень від 04.01.2024р.
Станом на день звернення до суду з позовною заявою, існуюча заборгованість
відповідача за кредитним договором залишається не сплаченою, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 78 912,98 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 10.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31.07.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Від представника Державної іпотечної установи ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній повністю підтримав позовні вимоги, справу просив розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
За зареєстрованим місцем проживання відповідача направлялися ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, судові повістки, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про розгляд даної справи, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.
Відзиву на позов суду не надано.
Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Дослідивши письмові докази, приходжу до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Акціонерним банком «Діамант» та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № 001ДІУ/К19 від 14.05.2007 (а.с.7-13).
Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 115 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13,9 відсотків річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором (а.с.7).
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Кредит надається строком погашення не пізніше «13» травня 2027 року на придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання(а.с.7).
Погашення платежів за Кредитом здійснюється Позичальником виключно у національній валюті України - гривні.
В забезпечення виконання власних зобов`язань за цим Договором Позичальник надає Кредитору в іпотеку квартиру, що належить ОСОБА_1 на праві власності згідно Договору купівлі-продажу від «14» травня 2007р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Палевою О.М., зареєстрованому в реєстрі за №1780, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення відповідного договору іпотеки з Кредитором.
Крім того, п.1.6 вказаного договору передбачено, що за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитору в день видачі Кредиту комісію у розмірі 3% (три) відсотки від суми Кредиту, на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному банку Діамант(а.с.7) .
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується до 14 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору місяця, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором проценти за користування Кредитом, ануїтетними платежами в сумі 1 421,70 грн., відповідно до Графіку погашення Кредиту, будь яким з наступних способів: шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкового перерахування на рахунок, відкритий у Кредитора або шляхом поповнення коштів на поточному рахунку.
Пунктом 2.4.1. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та нараховані відсотки у повному обсязі шляхом здійснення останньої сплати ануїтетного платіжу не пізніше 13.05.2027(а.с.8).
Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
З метою забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним баном Діамант та відповідачем укладено Іпотечний договір від 14.05.2007, за умовами якого відповідач (Іпотекодавець) передав в іпотеку Іпотекодержателю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, з огляду на зазначене вище наявні письмові докази, які підтверджують реальне волевиявлення сторін та розуміння настання наслідків в момент укладання кредитного договору та договору іпотеки, а також підтверджують реальні дії відповідача щодо повернення кредитних коштів.
05.07.2007 між Державною іпотечною установою (новий кредитор) та Акціонерним банком «Діамант» (первісний кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 468 (а.с.34).
Відповідно до п. 1.1. Договору відступлення, Банк передає, а Установа приймає всі права вимоги за: договором про іпотечний кредит №001ДІУ/К19 від 14.05.2007р., укладеним між Банком та Відповідачем та іпотечним договором від 14.05.2007р., укладеним між Банком та Відповідачем(а.с.34).
Згідно п.2.1. Договору відступлення, пункт 1.1. цього Договору набуває чинності з моменту підписання цього Договору та його нотаріального посвідчення(а.с.34).
Таким чином, згідно із умовами Договору відступлення, Позивач набув прав кредитора за Кредитним договором та Договором іпотеки.
На виконання вимог Договору відступлення, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр - Капінос А.Є. внесені відомості до Державного реєстру правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 05.07.2007.
Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 10.07.2014. № 24105956 (а.с.38).
Окрім того, АБ «Діамант» вручено особисто позичальнику повідомлення про відступлення права вимоги від 09.07.2007, що підтверджується особистими підписом позичальника на повідомленні, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.39).
Відповідно до п.1 ч.1, ст. 512 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватись на підставі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Укладання Договору про відступлення права вимоги відбулось у відповідності до ч.1 ст. 513 ЦК України, в якій зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, а обсяг прав які переходять до нового кредитора, визначений в ст. 514 ЦК України та Договору про відступлення права вимоги, а саме, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок повідомлення боржника новим кредитором про відступлення права вимоги не передбачено, останній несе сам ризик настання несприятливих наслідків, в разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові.
У відповідності до ст. 518 ЦК України відповідач після отримання повідомлення про відступлення, не висувала заперечень проти вимоги нового кредитора щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, які вона мала право висунути проти вимог первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Отже, порушене право Державної іпотечної установи полягає у невиконанні відповідачем умов кредитного договору у вигляді односторонньої відмови від виконання своїх зобов`язань, щодо повного повернення кредитних ресурсів отриманих за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 01.03.2024 № 547/32/36 заборгованість ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит станом на 01.03.2024 становить 78 912,98 грн., з яких: сума основного боргу 63 226,12 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом 15 686,86 грн. (а.с.40).
З матеріалів справи вбачається, що Державною іпотечною установою на адресу відповідача направлено вимогу від 28.12.2023 № 4145/15/7 щодо усунення порушень зобов`язань за Кредитним договором, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, списком згрупованих відправлень від 04.01.2024.
Однак, станом на день звернення до суду з позовною заявою, існуюча заборгованість відповідача за кредитним договором залишається не сплаченою.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1, ч.2, ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 611, 615 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.
Оскільки у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачена, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги Державної іпотечної установи обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Таким чином враховуючи, що ОСОБА_1 допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту, процентів за користування грошовими коштами, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, ці суми підлягають стягненню з нього на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст.141, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, 625, ч. 2 ст.1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.М. Гримайло