Провадження № 2/127/1480/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Слізяк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Позов мотивовано тим, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до ЗУ «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 №830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 відмовлено у видачі судового наказу по справі №127/17816/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2021 по 30.06.2022 з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 36451,14 грн. та 248,10 грн. судового збору.

Житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідач за період з 01.01.2021 по 30.06.2022 заборгував за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 36451,14 грн. У добровільному порядку боржник сплатити борг відмовляється, у зв`язку з чим КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» несе матеріальні збитки, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Слізяк М.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 36-41). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та ОСОБА_2 існують договірні відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення та постачання гарячої води. З оборотної відомості за період з 01.2021 р. по 06.2022 р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що загальна сума заборгованості за спожиті послуги теплопостачання та постачання гарячої води складає 36451,14 грн. Водночас, у спірний період за о/р № НОМЕР_1 за надані послуги теплопостачання споживачем проведено платежі за послуги з теплопостачання та за послуги з гарячого водопостачання, тому вимоги позивача щодо суми стягнення боргу за комунальні послуги є необґрунтованими. З невідомих причин позивач не зараховував здійснені відповідачем платежі за ті періоди, які визначені в розрахункових документах. З оборотної відомості за період з 01.2021 р. по 06.2022 р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , квартиронаймач ОСОБА_2 вбачається, що станом на січень 2021 року у відповідача відсутня заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за попередні періоди (сальдо на кін. місяця). Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 у справі №127/23496/22 встановлено факт відсутності договірних відносин між сторонами в період до 01.11.2021. Зважаючи на висновки, зроблені судом у рішенні, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі про стягнення заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.10.2021. Відповідно, можна вважати, що за вказаний період у відповідача відсутня заборгованість. Також представник відповідача просила застосувати строки позовної давності щодо вимог заявлених позивачем за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 і відмовити у стягненні заборгованості за цей період.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до ЗУ «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 №830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182.

Судом встановлено, що з 16.01.2014 власником житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №370612021 від 20.03.2024.

Належна на праві власності відповідачу ОСОБА_2 квартира забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

Згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 є квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із виниклою заборгованістю за наданими позивачем послугами в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у серпні 2022 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 (справа №127/17816/22) відмовлено Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з ОСОБА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 (справа №127/23496/22), яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 29.03.2023, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання бездіяльності протиправною та скасування заборгованості в загальному розмірі 135162,20 грн. відмовлено.

Позивач, звернувшись 05.04.2024 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період 01.01.2021 по 30.06.2022 в сумі 36451,14 грн. та понесені судові витрати.

Представник відповідача, заперечуючи заявлені позовні вимоги вказувала, що відповідачем були оплачені повністю надані позивачем послуги за період з січня 2021 по червень 2022 і в нього відсутній борг, що підтверджується копіями єдиних рахунків за надані житлово-комунальні та інші послуги, копіями квитанцій (а.с. 45-64). Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 у справі №127/23496/22 встановлено факт відсутності договірних відносин між сторонами в період до 01.11.2021. Зважаючи на висновки, зроблені судом у рішенні, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі про стягнення заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.10.2021. Відповідно, можна вважати, що за вказаний період у відповідача відсутня заборгованість.

Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до пункту 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості;

Згідно з пунктом 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та додержання вимог договору та нормативно-правових актів є основним обов`язком споживача теплової енергії.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши в газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018 типові договори приєднання. Після даної публікації вважається, що вони укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем фізичною особою (додається).

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідач ОСОБА_2 не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця, тому договір вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги.

Отже, по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, які забезпечуються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 і на нього поширюється дія договору приєднання про надання послуг з ценралізованого опалення, постачання гарячої води, який був опублікований у газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018, що свідчить про наявність між сторонами договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що між сторонами були відсутні договірні відносини до 01.11.2021, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 у справі №127/23496/22, оскільки у постанові Вінницького апеляційного суду від 29.03.2023, залишаючи без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 у справі №127/23496/22, Вінницький апеляційний суд вказав, що між сторонами існують договірні відносини у сфері житлово-комунальних послуг та позиції сторін у справі стосовно наявності та з якого часу правовідносини між сторонами не суть предмета позову, оскільки ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_2 не відмовлявся від послуг КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», останнє надає позивачу послуги з постачання гарячої води, але об`єктивно і фактично споживач цих послуг не виконує свої обов`язки із своєчасної, у повному обсязі оплати спожитих послуг.

Відповідно до пункту 3.4. Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води сторони домовилися, що всі платежі за послуги з теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду при її наявності, незалежно від призначення платежу, вказаного у платіжному документі.

З 01.11.2021 діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР «ВМТЕ» та кожним споживачем фізичною особою відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022) та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії та пунктом 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зазначене передбачено також пунктами 38 Типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води.

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Із оборотної відомості за період з 01.2021 по 06.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 75) вбачається, що станом на 01.01.2021 (початок спірного періоду) заборгованість відповідача за централізоване теплопостачання складала 113243,76 грн. (сальдо на 01.2021 колонка 2 оборотної відомості). Протягом спірного періоду (з 01.01.2021 по 30.06.2022) відповідач сплатив на рахунок позивача кошти в загальній сумі 77 083,74 грн. (колонка 10 оборотної відомості).

На підставі норм чинного законодавства України у сфері теплопостачання (в тому числі протягом спірного періоду) та статті 534 ЦК України, здійснені відповідачем платежі в загальній сумі 77083,74 грн., позивач зарахував в рахунок погашення заборгованості за централізоване теплопостачання за минулий період, тобто до січня 2021 року.

У зв`язку з цим, звернувшись до суду в квітні 2024 року з даним позовом, позивач додав до позовної заяви оборотну відомість період з 01.2021 по 06.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 з обнуленим сальдо (відображенням суми заборгованості) на початок січня 2021 року, згідно з якою заборгованість відповідача складає 36451,14 грн., оскільки здійснені відповідачем платежі протягом спірного періоду зараховані в рахунок погашення заборгованості за минулий період, про що зазначено вище.

З доданих до відзиву на позовну заяву копіях єдиних рахунків за надані житлово-комунальні та інші послуги за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що станом на січень 2021 року відображався розмір заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги в загальному розмірі 113243,76 грн., що кореспондується з відомостями оборотної відомості за період з 01.2021 по 06.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 75), яка підписана повноважним представником, а тому відсутні підстави вважати вказану оборотну відомість неналежним або недостовірним доказом.

Враховуючи викладене вище, за період з 01.2021 по 06.2022 за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги в сумі 36451,14 грн., яка є обґрунтованою.

Разом із тим, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог за період з 01.01.2021 по 31.03.2021.

Вирішуючи заяву про застосування строків позовної давності, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України, який було в подальшому неодноразово продовжено до 30.06.2023.

Згідно із ч. 3 статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Позивач звернувся до суду 05.04.2024 з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за період з 01.01.2021 по 30.06.2022.

Карантин в Україні безперервно було встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Таким чином, до вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 строк позовної давності не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, а тому до позовних вимог, зокрема, за період з 01.01.2021 по 31.03.2021, позовна давність не застосовується.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2021 по 30.06.2022 в сумі 36451,14 грн.

Згідно із ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 36451,14 грн. та 3028 грн. понесеного судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», , МФО 320478, місцезнаходження: вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 06.09.2024.

Суддя: