КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/7588/21

номер провадження №22-ц/824/10523/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року /суддя Кушнір С.І./

у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, у якому просили стягнути з відповідачки на користь позивачів матеріальну шкоду у розмірі 68610, 00 грн. рівними частинами по 22870, 00 грн. кожному та завдану моральну шкоду в сумі 9000, 00 грн. рівними частинами по 3000, 00 грн. кожному, вирішити питання про розподіл судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 22870, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 22870, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 22870, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн. /а.с. 137-141/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у вимогах позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, неповідомлення відповідача про розгляд справи. Вказував і на те, що відзив судом першої інстанції неправомірно повернуто, оскільки докази направлення його сторонам долучені до нього. Щодо рішення по суті, вказував, що позивачами не доведено причинно-наслідкового зв`язку, протиправності поведінки відповідачки. Зокрема, єдиним докази залиття є акт, який складений працівниками ЖЕД №901, без огляду квартири відповідачки. Інших доказів матеріали справи не містять. Звіт з визначення вартості матеріального збитку також не свідчить про наявність вини відповідачки, квартиру якої ніхто не оглядав щоб встановити причину залиття.

Позивачі про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, направленням поштової кореспонденції на вказану ними адресу та шляхом ознайомлення з матеріалами справи 08.08.2024 р., з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення підлягає зміні в частині суми стягнення, на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивачі в рівних долях є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.05.1998 року відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва.

13 червня 2019 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_2

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 18.06.2019 року працівниками ЖЕД 901 «в квартирі АДРЕСА_2 виникло залиття. Під час обстеження встановлено, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку, 1995 року забудови, з усіма комунальними зручностями. Залиття квартири АДРЕСА_2 виникло з вини мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_1 . В квартирі АДРЕСА_2 залито:

Приміщення коридору - S 8, 7 м2 стеля шпалери/ пошкоджено 1 м2;

Приміщення кімнати - S 11, 5 м2 стеля шпалери/ пошкоджено 1, 2 м2; стеля шпалери/ пошкоджено 2, 5 м2;

Приміщення ванни - S 2, 7 м2 стеля підвісна/ «Армстронг» - 50*50/ пошкоджено - 1 шт.;

Приміщення вбиральні - S 1, 5 м2 стеля підвісна/ «Армстронг» - 50*50/ пошкоджено - 1 шт.

Причиною залиття, відповідно до акту, є самовільне втручання в систему гарячого та холодного водопостачання мешканцями квартири АДРЕСА_1 , а саме заміна лічильників та ввідних вентелів. /а.с.15/

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами частини другої статті 22 ЦК України якою визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Зобов`язання щодо відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала на підставі частини першої статті 1166 ЦК України. Для покладення на особу-правопорушника відповідальності за заподіяну майнову шкоду необхідна наявність складу цивільного правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина особи, яка завдала шкоду.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди передбачені ст. 1166 ЦК України, яка встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Статтею 322 ЦК України на власника покладено обов`язок утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1995 року є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у разі аварії і залиття квартир, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., складається відповідний акт (додатком 4 до Правил встановлено форму акта).

Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складений 18.06.2019 року працівниками ЖЕД 901 за фактом залиття квартири АДРЕСА_2 відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що затоплення квартири позивачів сталося з вини відповідачки, а тому відповідальність за заподіяння шкоди позивачам має бути покладено саме на ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не доведено причинно-наслідкового зв`язку та протиправності поведінки позивачки, апеляційним судом відхиляються, оскільки причина залиття встановлена Актом, складеним 18.06.2019 року. Вказані в Акті обставини та причини залиття відповідачкою не спростовані.

Водночас, визначаючи суму відшкодування, суд першої інстанції керувався Звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , складеним 10.07.2019 року ПП ОСОБА_6 , яким визначено вартість збитку завданого власнику через пошкодження квартири у розмірі 65110, 00 грн. в т.ч. ПДВ, які і підлягають стягненню.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у разі аварії і залиття квартир, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., складається відповідний акт (додатком 4 до Правил встановлено форму акта).

У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 18.06.2019 року працівниками ЖЕД 901 «в квартирі АДРЕСА_2 виникло залиття. Під час обстеження встановлено, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку, 1995 року забудови, з усіма комунальними зручностями. Залиття квартири АДРЕСА_2 виникло з вини мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_1 . В квартирі АДРЕСА_2 залито:

Приміщення коридору - S 8, 7 м2 стеля шпалери/ пошкоджено 1 м2;

Приміщення кімнати - S 11, 5 м2 стеля шпалери/ пошкоджено 1, 2 м2; стеля шпалери/ пошкоджено 2, 5 м2;

Приміщення ванни - S 2, 7 м2 стеля підвісна/ «Армстронг» - 50*50/ пошкоджено - 1 шт.;

Приміщення вбиральні - S 1, 5 м2 стеля підвісна/ «Армстронг» - 50*50/ пошкоджено - 1 шт.

Причиною залиття, відповідно до акту, є самовільне втручання в систему гарячого та холодного водопостачання мешканцями квартири АДРЕСА_1 , а саме заміна лічильників та ввідних вентелів. /а.с.15/

Водночас, слушними є доводи апеляційної скарги щодо того, що Звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , складеним 10.07.2019 року ПП ОСОБА_6 , визначено вартість збитку завданого власнику через пошкодження квартири у розмірі 65110, 00 грн. в т.ч. ПДВ, та значно розширені наслідки залиття, визначені Актом.

Дефектний акт на а.с. 30, додаткових наслідків, складений не працівниками ЖЕД, а оцінщиком, як і додатковий дефектний акт.

Відповідно до зазначених дефектних актів, додатково визнані пошкодженнями антресоль, два дверних полотна, підлога - паркет, підлога - лінолеум.

Крім того, Кошторис на ремонт не є доказом проведених робіт, а отже, за вказаним кошторисом не можуть бути включені ані ПДВ до відшкодування, ані загальновиробничі витрати, зокрема єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. /а.с. 39/

Всього по витратам в тому числі матеріалам визначена сума у 46 238 грн. Зі вказаної суми апеляційний судом виключаються пункти, які не визначені в Акті як пошкодження, оскільки дефектний акт і додатковий дефектний акт апеляційним судом не приймаються до уваги. Зокрема, це п.п. 3, 34-58. Отже, вартість збитку становить 28 048 грн, на кожного власника пошкодженої квартири стягненню підлягає по 9 349, 33 грн. і саме в цій частині рішення суду першої інстанції змінюється.

В іншій частині - стягненні моральної шкоди рішення залишається без змін, окрім відсутності вини відповідачки та причинно-наслідкового зв`язку, що доведений в ході розгляду справи, доводи апеляційної скарги щодо моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року - змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином.

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 9 349, 33 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 9 349, 33 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 9 349, 33 грн., моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн. та судовий збір 302, 65 грн.

В інших вимогах позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: