Справа № 496/3599/24
Провадження № 2/496/2056/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Черних Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року, договором позики №1566398 від 30.01.2021 року в загальному розмірі 36 180, 07 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 уклала з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №1094078-307 від 02.12.2020 року, підписанням якого акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку www.tascombank.com.ua та беззастережно приєдналася до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. Після цього після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного договору автоматично пролонгується, корм випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 02.12.2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/6-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 628, 07 грн., з яких: залишок заборгованості по основному боргу - 9350,16 грн.; залишок заборгованості по процентам - 0,93 грн.; залишок заборгованості по комісії - 13 276, 98 грн. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року в сумі 22 628, 07 грн.

30.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1566398. Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 11 договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно п.1 договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася на сайті з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги. Відповідач погодилася, що до моменту підписання Договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на сайті Позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 552 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4 000 грн.; сума заборгованості за відсотками - 9 552 грн. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №1566398 в сумі 13 552 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування наданих пояснень зазначила, що факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог від 02.12.2021 року до договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №7 від 02.12.2020 року в сумі 22 628,07 грн., з яких 9 350,16 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту та 0,93 грн. - сума заборгованості по процентам, 13 276,98 грн. -залишок заборгованості по комісії. До договору додано акт прийому-передачі реєстру прав вимоги боржників за договором факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року без зазначення в ньому сум, належних до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги. Кількість боржників -1 726. Належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги. Належних доказів з оплати відступлення права вимоги до нового кредитора - ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надано. Позивачем у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано лише договір факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак, даний договір факторингу наданий не у повному обсязі, а саме, після аркушів під №1-3, слідують аркуші №9-10, які розпочинаються переліком додатків, що додаються до договору факторингу та відразу додана додаткова угода №2 від 28.07.2021 року. Такий договір факторингу є недопустимим доказом у справі, так як наданий не в повному обсязі. Також позивачем до позову долучений витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки АТ «Таскомбанк», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Враховуючи недоведеність права вимоги позивача за грошовим зобов`язанням до відповідача, остання вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідач не визнає позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості у розмірі 13 552 грн. за договором позики №1566398 від 30.01.2021 року, оскільки про існування даного договору позики їй взагалі не було відомо до отримання позовної заяви від суду. ОСОБА_1 заперечує факт отримання зазначених коштів та укладання нею даного договору взагалі та й в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на її особистий рахунок. Власного екземпляра оригіналу вказаного договору відповідач не мала і не має, не підписувала його ні звичайним, ні електронним цифровим підписом (оскільки не має і не мала електронного підпису) і не отримувала екземпляра підписаного договору з боку кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Тому вважає істотні умови кредитного договору не погодженими у письмовій формі, а також не визнає вказаної позивачем заборгованості. Позивачем не доведено факту укладання договору позики №1566398 від 30.01.2021 року укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі - підписами сторін, згідно ст. 100 ЦПК України та ч.1 ст. 5, абз.1 ч.1 ст. 7 та ч.4 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору, дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами договору і застосувати його умови до правовідносин сторін при прийнятті судом рішення. Також, позивачем не надано доказів надання кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу його примірника оригіналу договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Отже, відповідач вважає, що вона не може бути зобов`язаною виконувати умови, з якими не була фактично ознайомлена, і такий правочин згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», ч.ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення обов`язків у відповідача як споживача кредитних послуг. Позивачем не доведено факту видачі кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, відсоткам, неустойці, які не були погоджені у письмовій формі). Нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у наданих копії договору та графіку платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Зазначені позивачем твердження не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 зазначила, що до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з проханням отримати кредит ніколи не зверталася, не залишала будь-яких заявок на отримання кредиту, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі, не надавала своїх персональних даних ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та згоду на їх обробку, у тому числі на передачу бюро кредитних історій, не ставила свій підпис (у тому числі електронний, на договорі позики чи будь-яких документах), не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», не отримувала будь-яких коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та зазначена у договорі позики електронна пошта їй не належить. Позивачем не надано жодного підтверджуючого документу про перерахування та отримання відповідачем грошових коштів. Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Однак, вказаний договір факторингу наданий не у повному обсязі, а саме, після аркушів під №1-2, слідує аркуш №4 а потім відразу аркуш №8, який розпочинається переліком додатків, що додаються до договору факторингу та відразу додана додаткова угода №2 від 28.07.2021 року та додаткова угода №4 від 16.08.2021 року. В п.п.2, 4, 5 додаткової угоди №4 відсутня інформація щодо сум угоди, є ознаки технічного видалення сум в документі, що є неприпустимим. Технічні видалення сум є і в акті прийому-передачі реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року. Відповідач вважає, що такий договір факторингу є недопустимим доказом у справі, так як наданий не в повному обсязі. До суду наданий витяг з реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Пунктом 3.1. договору факторингу, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» визначено, що загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Відповідно до договору факторингу одинична ціна - ціна придбання фактором у клієнта права грошової вимоги однієї із заборгованостей по конкретному боржнику, яка визначається у відсотковому співвідношенні від заборгованості боржника. Разом з тим, як вбачається з договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступаються ТОВ «ФК «ЄАПБ» договором факторингу не визначена, як і не визначена ціна продажу, що сплачується фактором клієнту, зокрема, сума грошових коштів, які фактор має передати в розпорядження клієнта, не вказана, а самі частини відповідних речень (істотні умови договору) містять технічні видалення сум у документах. Позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги: - за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ»; - за договором позики №1566398 від 30.01.2021 року від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Водночас, надані договори факторингу не містять суми фінансування, яка підлягає сплаті АТ «Таскомбанк» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (істотних умов договору) за відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Докази, які б підтверджували сплату ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів АТ «Таскомбанк» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за передачу права вимоги згідно договорів факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року та №14/06/21 від 14.06.2021 року у справі також відсутні. Пунктом 2.1. Договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року передбачено, що фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Аналогічні вимоги викладені в п.1.1. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, виключаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено як факту переходу до нього права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним нею з АТ «Таскомбанк», так і факт переходу грошової вимоги за цим кредитним договором до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Під час розгляду справи докази, які б підтверджували надання новим кредитором - ТОВ «ФК «ЄАПБ» фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попереднім кредиторам АТ «Таскомбанк» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а саме сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів зазначеним попереднім кредиторам за передачу права вимоги згідно договорів факторингу у справі відсутні. Відповідач зазначила, що відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості. По кредитним договорам відсутнє підтвердження про отримання відповідачем грошових коштів, що взагалі ставить під сумнів правомірність даних договорів та безпосередньо надання грошових коштів. З огляду на ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі кредитних договорі та взагалі укладення договору позики, відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але в прохальній частині позову просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.12.2020 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі-договір), на підставі підписання заяви-договора №1094078-307 про надання кредиту.

Пунктами 1.1.-1.4. розділу І договору передбачено, що загальна сума кредиту становить 10 690 грн.; сума кредиту без комісії за надання кредиту - 10 000 грн.; комісія за надання кредиту - 6,9% (690 грн.); строк кредиту - 24 місяці; проценти за користування кредитом - 0, 01% річних; комісія за обслуговування кредиту - 6,9% щомісячно.

ОСОБА_1 просила надати кредит, шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначені в п.1.1. даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України, на власні потреби у сумі 10 690 грн., шляхом перерахування на її поточний рахунок в АТ «Таскомбанк» (2.1. розділу І договору).

Додатком до договору є детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів.

02.12.2020 року ОСОБА_1 була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка максимум», в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, що підтверджується її підписом.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року, станом на 05.12.2022 року, становить 22 628, 07 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9350,16 грн.; заборгованість по відсоткам - 0,93 грн.; заборгованість по комісії - 13 276, 98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

02.12.2021 року між АТ «Таскомбанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено договір факторингу №НІ/11/6-Ф, пунктом 2.1. якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

02.12.2021 року між АТ «Таскомбанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було підписано акт прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/6-ф від 02.12.2021 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року АТ «Таскомбанк» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року, загальна сума заборгованості - 22 628, 07 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9350,16 грн.; заборгованість по відсоткам - 0,93 грн.; заборгованість по комісії - 13 276, 98 грн.

30.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1566398 (далі-договір). Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7JYbe4cHQj.

Пунктом 2 договору передбачено, що сума позики становить 4000 грн.; строк позики - 30 днів; процентна ставка (базова)/день - 1, 99%; дата надання позики - 30.01.2021 року; дата повернення позики - 01.03.2021 року; знижена процентна ставка/день - 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%; орієнтовна річна процентна ставка - 3,65%; орієнтовна загальна вартість позики - 4012 грн.

Пунктом 1 договору визначено, що за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №1566398 від 30.01.2021 року, станом на 31.03.2024 року, становить 13 552 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 грн.; заборгованість за відсотками - 9 552 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21, пунктом 1.1. якого визначено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позику), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої, сторони погодили внести зміни до п.1.3. договору та викласти його в наступній редакції: «1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства».

16.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено додаткову угоду №4 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

16.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників №3 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №3 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за договором позики №1566398, загальна сума заборгованості - 13 552 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 грн.; заборгованість за відсотками - 9 552 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

У п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Відповідно до пунктів 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 (далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.

Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

Також пункт 52 Розділу 3 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53 Розділу 3 Положення).

Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

На підтвердження обставин перерахування грошових коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №1094078-307 та договором позики №1566398 та наявності у неї боргу за цими договорами, представник позивача надала відповідні розрахунки заборгованості.

Проте, представником позивача не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 , згідно з умовами кредитного договору №1094078-307 та договору позики №1566398, було видано кредит та саме в сумі заявлених позовних вимог. Визначення даної суми в договорах не свідчить про її отримання відповідачем саме в такому розмірі.

Умовами договору №1094078-307 від 02.12.2020 року передбачено, що кредит надається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Таскомбанк».

Умовами договору позики №1566398 від 30.01.2021 року визначено, що позика надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок Позичальника.

Натомість, жодних відомостей щодо проведення транзакцій АТ «Таскомбанк» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для перерахування кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Розрахунки заборгованості, на які посилається представник позивача, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та позики, користування коштами, укладення договору на умовах, які вказані представником позивача в позовній заяві, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належними доказами існування боргу.

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1094078-307 від 02.12.2020 року та договору позики №1566398 від 30.01.2021 року не є достатнім для висновку про існування боргу та у заявлену позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем.

Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №1094078-307 та договором позики №1566398 матеріали справи не містять.

Суд вважає, що додатки до договорів факторингу (витяги з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я, по батькові боржника, номер договору та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримала відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків була сплачена нею, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Суд констатує, що лише виписки з особових рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором та договором позики.

Разом з тим, представником позивача не було долучено до матеріалів справи банківську виписку з особового рахунку ОСОБА_1 за період, який включає період кредитування.

Також, представником позивача не надано доказів повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги. ОСОБА_1 не є стороною укладених договорів факторингу, що свідчить про те, що визначений у вищезазначених договорах розмір заборгованості із нею не узгоджувався, його обґрунтованість нею не перевірялась.

При цьому, суд звертає увагу, що обов`язок повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їхніх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ» передбачений умовами договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1 ст. 1078 ЦК України).

Велика Палата Верховного суду у постанові віл 11.09.2018 року по справі №909/968/148 зазначила, що договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

У постанові Верховного суду у постанові віл 17.01.2020 року по справі №916/2286/16 вказано, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Проте, представником позивача не надано доказів сплати Фактором (ТОВ «ФК «ЄАПБ») Клієнту (АТ «Таскомбанк», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів), ціни продажу (суми фінансування), як це визначено умовами укладених договорів факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, №14/06/21 від 14.06.2021 року, а відтак відсутні підстави вважати, що відбулося відступлення прав вимоги до боржника ОСОБА_1 від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №1094078-307 та від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №1566398.

Крім того, суд вважає слушним зауваження відповідача, яка зазначила про те, що загальна сума прав вимоги, що відступаються ТОВ «ФК «ЄАПБ» договором факторингу не визначена, як і не визначена ціна продажу, що сплачується фактором клієнту, зокрема, сума грошових коштів, які Фактор має передати в розпорядження Клієнта.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, щодоговір факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, укладений між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», та договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надані не в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, з урахуванням викладеного, судом встановлено, що представником позивача не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 та стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №1094078-307 від 02.12.2020 року та договором позики № 1566398 від 30.01.2021 року, відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності у неї заборгованості, яка виникла внаслідок порушення нею умов укладених договорів, не доведено правильність розрахунку розміру заборгованості.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 207, 509, 512, 514, 525, 526, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.09.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник