Справа № 539/2818/24
Провадження № 2/539/992/2024
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
у складі: головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря Бас В.Г.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
УСТАНОВИВ:
Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та Відповідачем 20 серпня 2023 року було укладено кредитний договір № 6238956, відповідно до умов якого Відповідач отримав у борг кошти.
21 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено договір позики № 76733538, відповідно до умов якого Відповідач отримав у борг кошти.
24 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено договір позики № 4297269, відповідно до умов якого Відповідач отримав у борг кошти.
Унаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань за вказаними вище договорами у нього виникла заборгованість перед первісними кредиторами. За результатами укладення між первісними кредиторами та Позивачем відповідних договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю Відповідача перед первісними кредиторами перейшло до Позивача.
Як правову підставу для звернення до суду Позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Відповідач до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відзив на позовну заяву не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
Разом із поданням позову представник Позивача заявив клопотання про здійснення розгляду цієї справи без його участі.
06 серпня 2024 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та розгляду справи без участі сторін.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 15 липня 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області (далі Суд) прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 07 серпня 2024 року.
Розгляд справи відкладався на 03 вересня 2024 року у зв`язку із наявністю клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи та неявкою без поважних причин у судове засідання Відповідача.
Ухвалою (протокольно) від 03 вересня 2024 року Суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що Відповідач повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а Позивач не заперечує, Суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
24 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено договір позики № 4297269 з фіксованою диференційованою ставкою (далі договір позики 24.07.2023), відповідно до умов якого Відповідач отримав у борг кошти (а.с.44-46).
Сума позики становить 3000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок Відповідача (пункт 2.1 договору позики 24.07.2023). Строк позики 30 днів (пункт 2.2 договору позики 24.07.2023). Дата повернення позики 29.08.2023. Орієнтовна вартість позики 3787,50 грн (пункт 2.3 договору позики 24.07.2023 та додаток № 1 до договору позики 24.07.2023).
Вказані вище договір позики 24.07.2023 та додаток 1 до нього підписані Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
20 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (первісний кредитор) (далі ТОВ «МІЛОАН) та Відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 6238956 (далі кредитний договір 20.08.2023)(а.с.10-15), відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «МІЛОАН» надав, а Відповідач отримав грошові кошти, які зобов`язаний повернути, сплативши при цьому комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Сума (загальний розмір кредиту) становить 5000,00 грн (пункт 1.2. кредитного договору 20.08.2023).
Кредит надається загальним строком на 120 днів з 20.08.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3. кредитного договору 20.08.2023).
Додаток №1 до кредитного договору 20.08.2024 року місить графік платежів (а.с.15).
Відповідно до пункту 4 Паспорту споживчого кредиту (додаток № 2 до кредитного договору 20.08.2023) кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно з додатком № 1 до кредитного договору 20.08.2023).
Додаток № 3 до кредитного договору 20.08.2023 (Заява про отримання кредиту) містить відомості про те, що сума кредиту перераховується на відповідну картку, випущену АБ «УКРГАЗБАНК) (а.с.17).
Вказані вище кредитний договір 20.08.2023 та додатки до нього підписані Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором).
21 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено договір позики на умовах повернення позики у кінці строку позики № 76733538 (далі договір позики 21.08.2023), відповідно до умов якого Відповідач отримав у борг кошти (а.с.29-30).
Сума позики становить 4100,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок Відповідача (пункт 2.1 договору позики 21.08.2023). Строк позики 30 днів (пункт 2.2 договору позики 21.08.2023). Дата повернення позики 20.09.2023. Орієнтовна вартість позики 5176,25 грн (пункт 2.3 договору позики 21.08.2023 та додаток № 1 до договору позики 21.08.2023).
Вказані вище договір позики 21.08.2023 та додаток 1 до нього підписані Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» - є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої: 64.92 Інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.55).
Відповідно до пункту 3.2. Статуту Позивача, затвердженого загальними зборами його учасників 28 лютого 2019 року (протокол № 28/02) предметом діяльності Позивача є надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання фінансових кредитів (а.с.57-58).
Позивач є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацією фінансової установи Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, виданим 27 грудня 2007 року (а.с.60).
26 грудня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та Позивачем укладено договір факторингу № 26122023 (далі - договір факторингу 26.12.2023), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступив Позивачу право вимоги, у тому числі, за заборгованістю Відповідача згідно з кредитним договором 20.08.2023 (а.с.18-19).
26 грудня 2023 року відповідно до вимог пункту 1.2 договору факторингу 26.12.2023 укладено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу 26.12.2023 (далі Акт) (а.с.20). Згідно з витягом до Реєстру Боржників до договору факторингу 26.12.2023 Позивачу відступлено право вимоги за заборгованістю Відповідача (а.с.21).
25 січня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) (далі ТОВ) та Позивачем укладено додаткову угоду № 16 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (далі договір факторингу 25.01.2024)(а.с.47-50), на виконання пункту 1.2 якого ТОВ відступило право вимоги Позивачу на заборгованість, у тому числі Позивача за договором позики 24.07.2023 (Реєстр боржників № 16).
Реєстр боржників № 16 (в який входить заборгованість Відповідача за договором позики 24.07.2023 (а.с.52), передано Актом прийому-передачі від 25 січня 2024 року (а.с.51).
27 лютого 2024 року між ТОВ (первісний кредитор) та Позивачем укладено додаткову угоду № 20 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (далі договір факторингу 27.02.2024)(а.с.32-35), на виконання пункту 1.2 якого ТОВ відступило право вимоги Позивачу на заборгованість, у тому числі, Позивача за договором позики 21.08.2023 (Реєстр боржників № 17).
Реєстр боржників № 17 (в який входить заборгованість Відповідача за договором позики 21.08.2023 (а.с.37), передано Актом прийому-передачі від 27 лютого 2024 року (а.с.36).
Отже, суд встановив, що між Позивачем та Відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеними ним кредитним договором та договорами позики відповідно до умов договорів факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із Відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором та договорами позики, керуючись положеннями договорами факторингу, Позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що Відповідач не виконує умови укладених між ним та первісними кредиторами кредитного договору та договорів позики в електронному вигляді, право вимоги за яким передано Позивачу. Оскільки Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором та договорами позики, які укладені в електронному вигляді, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав Суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за кредитним договором та договорами позики, не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитного договору 20.08.2023, договору позики 24.07.2023, договору позики 21.08.2023, Відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачені вказаними вище договорами. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, Відповідач уклав кредитний договір та договори позики шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Юридичні особи, які укладали кредитний договір та договори позики з Відповідачем, є фінансовими установами та мають відповідні свідоцтва.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору та договорів позики, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір та договори позики між первісними кредиторами та Відповідачем не були би укладені, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу.
Судом встановлено, що Відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору та договорів позики. Без відповідних дій з боку Відповідача укладення договорів було б неможливе.
Проаналізувавши зміст договорів факторингу, Суд дійшов висновку, що заборгованість Відповідача за вказаними вище кредитним договором та договорами позики відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана Позивачу. У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, договорами позики, Позивач має підстави вимагати від Відповідача їх виконання відповідно до умов договорів факторингу, позовні вимоги є обгрунтованими.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався Позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам Позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, Позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 21.06.2024 (а.с.1).
У зв`язку з тим, що Позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із Відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, -
УХВАЛИВ:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_1 ).
Повний текст заочного рішення складено та підписано 09 вересня 2024 року.
Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В.Рудалєва