Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/754/21

12 січня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Говдяк Д.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особ Мальони Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача територіально-сервісний центр МВС № 2642 (відділ у м. Калуш) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Івано-Франківській області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобувід 18.05.2018 року за яким відповідач придбав автомобіль марки "Ford Transit",VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , а також просив визнати недійсним видане на підставі вказаного договору свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 . Одночасно поставив питання про витребування вказаного транспортного засобу з незаконного володіння відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він, ОСОБА_2 , на праві власності володів транспортним засобом марки "Ford Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

На підставі довіреності реєстраційний номер № НОМЕР_4 (бланк ННА 057150), посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С. М. 10 січня 2018 року, право на користування та розпорядження цим транспортним засобом було надано відповідачу ОСОБА_3 .

Однак під час користування автомобілем відповідач систематично допускав порушення ПДР, а штрафні санкції в автоматичному режимі накладали на позивача. Звернення до ОСОБА_3 з проханнями сплатити шрафи він ігнорував.

У зв`язку з цим позивач, як довіритель 06 травня 2021 року подав нотаріусу заяву про скасування довіреності на розпорядження транспортним засобом, на підставі якої нотаріус цього ж дня її й скасувала. Повіреного ОСОБА_3 було належно повідомлено про скасування довіреності шляхом надсилання рекомендованого листа, який вручено відповідачу особисто 12.05.2021 року.

28 травня 2021 року позивач помітив, що у застосунку "Дія" зникла інформація про реєстрацію за ним вищевказаного автомобіля.

Звернувшись до сервісного центру МВС України, отримав відповідь, що було здійснено перереєстрацію транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу такого, укладеного між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії.

Оскільки на час вчинення даного правочину довіреність, надана відповідачу на право розпорядження транспортним засобом вже була скасована, а сам повірений був повідомлений про її скасування, то він не був наділений правом на перереєстрацію транспортного засобу, належного позивачу, та, приховавши факт скасування довіреності на розпорядженням автомобілем позивача, ввів в оману орган державної влади (територіально-сервісний центр МВС №2642, відділення у м. Калуш), незаконно здійснив перереєстрацію права власності на автомобіль марки "Ford Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску.

Посилаючись на норми ЦК України, Постанову КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15, просив задовольнити позовні вимоги.

У письмових поясненнях представник третьої особи начальник сервісного центру пояснив, що перереєстрація автомобіля марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску, відбулась відповідно до регламенту, визначеного Порядком 1388 в ТСЦ №2642 за технологічною операцією 308 - "перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ)" на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7252/21/001796 від 18 травня 2021 року та Договору комісії №7252/21/001796 від 18 травня 2021 року. Під час перевірки за Єдиним державним реєстром МВС будь-яких обмежень чи арештів в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було.

Перевірка документів, які пред`являє комітент чи довірена особа, звірка відповідності записів у них з фактичними ідентифікаційними номерами складових частин є обов`язком комісіонера під час приймання на комісію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. ТСЦ №2642 при перереєстрації авто про будь-які невідповідності у документах, представлених для оформлення Договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля не було відомо.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог. Зазначив, що позивач надав відповідачу ОСОБА_3 в тимчасове користування свій автомобіль марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску. ОСОБА_3 користувався його транспортним засобом на підставі довіреності, виданої 10 січня 2018 року приватним нотаріусом Біланюк С.М. Відповідач допускав порушення ПДР, однак штрафи за це, що приходили на ім`я його довірителя ( ОСОБА_2 ), сплачувати не хотів. Тому ОСОБА_2 скасував довіреність, що було зроблено нотаріусом 06 травня 2021 року. Про скасування довіреності відповідач був поінформований, відповідний лист він отримав 12 травня 2021 року. Незважаючи на це ОСОБА_3 , діючи недобросовнісно, без належних повноважень, від імені позивача уклав договір комісії автомобіля з юридичною особою ТОВ «Вест Сервіс», яка в подальшому відчужила йому (відповідачу) цей автомобіль.

Оскільки відчуження автомобіля належного позивачу відбулося без наявності законних повноважень на це у відповідача, просив позов задовольнити, визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску, та витребувати вказаний транспортний засіб з незаконного володіння відповідача. При цьому зазначив, що фізично автомобіль на даний час знаходиться у володінні ОСОБА_2 , однак реєстраційні документи йому відповідачем не повернуті. Також просив покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

У поданому суду відзиві зазначив, що заявлені позивачем вимоги не визнає з таких підстав. У червні 2013 року саме за його кошти, які було передано ОСОБА_4 , останнім був придбаний закордоном автомобіль марки марки "Ford Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску і розмитнений на території України. Вказана обставина підтверджується розпискою ОСОБА_4 про отримання від нього коштів 28.02.2013 року. Ввезений автомобіль був за домовленістю зареєстрований на ОСОБА_2 , який виступив лише титульним власником. За його власні кошти автомобіль був переобладнаний з вантажного на пасажирський. У 2018 році він виявив намір реалізувати автомобіль і у січні 2018 року позивач оформив на його ім`я довіреність на право користування автомобілем терміном на 10 років з правом повного розпорядження транспортним засобом. Однак домовленість про продаж авто не склалась і він продовжив користуватись автомобілем. У 2021 році він дійсно забув сплатити штраф за порушення ПДР, який приходив на ім`я ОСОБА_2 і позивач почав шантажувати його необхідністю сплати йому 2000 доларів США компенсації. Тому, 22.05.2021 року він перереєстрував даний транспортний засіб на себе шляхом оформлення договору купівлі-продажу авто через комісію. В квітні 2023 року ОСОБА_2 забрав у нього з подвір`я автомобіль і станом на час розгляду справи у суді він не має у своєму володінні чи користуванні спірного транспортного засобу. Вважає, що вимоги позивача є не обґрунтованими і просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні з приводу вирішення спору поклалася на розсуд суду, при цьому просила врахувати позицію сервісного центру, наведену у письмових поясненнях, що наявні в матеріалах справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що з 09 липня 2013 року до 22 травня 2021 року позивач ОСОБА_2 був зареєстрований як власник транспортного засобу марки "Ford Transit", червоного кольору, 2005 року випуску, що підтверджується витягом з Історії транспортного засобу по НАІС ДДАІ МВС України (а.с.59 т.1).

10 січня 2018 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С. М. посвідчила довіреність ОСОБА_2 , якою ОСОБА_3 було надано право користуватися та розпоряджатися транспортним засобом марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 2005 року випуску.

06 травня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С. М. за заявою ОСОБА_2 вказану довіреність від 10 січня 2018 року скасовано. Одночасно, приватним нотаріусом 06 травня 2021 року направлено ОСОБА_3 повідомлення (відправлення №354), в якому поінформовано про скасування довіреності на розпорядження транспортним засобом марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 2005 року випуску, посвідчену 10 січня 2018 року, реєстровий номер 38 (а.с. 10 13 т.1).

Згідно з інформацією з сайту АТ "Укрпошта", відправлення №354 вручено відповідачу особисто (а.с.14).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, дата останньої реєстрації транспортного засобу марки "Ford" модель "Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску - 22 травня 2021 року, місце проведення останьої реєстрації - Територіальний сервісний центр 2642 (а.с.15). 22 травня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до начальника ТСЦ 2642 із заявою №296784110 про проведення перереєстрації автомобіля на нового власника за договором купівлі-продажу. Згідно зі змістом заяви, ОСОБА_3 просив провести перереєстрацію автомобіля марки "Ford" модель "Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску на підставі договору, укладеного у СГ №7252/21/001796 18 травня 2021 року.

Згідно з витягом Історія транспортного засобу по НАІС ДДАІ МВС України, 22 травня 2021 року здійснена перереєстрація вищевказаного транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником третьої особи до письмових пояснень також додано копію договору комісії №7252/21/001796 від 18 травня 2021 року, в якому зазначено, що такий укладено між ТОВ "ВЕСТ СЕРВІС" в особі Жукова О. М., та ОСОБА_2 , від імені якого діє на підставі довіреності, посвідченої 10 січня 2018 року, ОСОБА_5 .

Також до матеріалів справи додано копію договору купівлі - продажу транспортного засобу №7252/21/001796 від 18 травня 2021 року, укладеного між ТОВ "ВЕСТ СЕРВІС" (суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу) та ОСОБА_3 , про передачу у власність покупцеві ( ОСОБА_3 ) автомобіля марки "Ford" модель "Transit, VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України, до яких віднесено, в тому числі, визнання права.

Статтею 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст. 328 ЦК України).

При цьому діє презумпція правомірності, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (п. 5 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Позивачем належними та допустими доказами доведено факт перебування у його власності автомобіля та факт незаконного відчуження автомобіля відповідачу.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з пунктами 12, 16, 17 Порядку № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15.

Доводи ОСОБА_3 , викладені у відзиві на позов про те, що саме він, а не ОСОБА_2 придбав транспортний засіб, забезпечив його ввезення на територію України, провів розмитнення, не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, подана відповідачем копія розписки, написаної ним на ім`я ОСОБА_4 може свідчити лише про передачу останньому грошових коштів для придбання закордоном автомобіля та для його розмитнення. Однак про який саме автомобіль йдеться, та доказів, що підтверджували би реалізацію такої домовленості суду не подано. Натомість, позивач подав суду копію митної декларації із додатками, відповідно до змісту якої 08.07.2013 року вантажний автомобіль "Ford" модель "Transit, номер кузова VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску, з дизельним двигуном об`ємом 1998 см.куб. був ввезений ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_2 , який був набувачем транспортного засобу. Вказаний транспортний засіб з 09.07.2013 року зареєстрований у встановленому законом порядку за позивачем. Факт посвідчення ОСОБА_2 довіреності на ім`я ОСОБА_3 на право користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не може бути розцінений судом як підстава для набуття відповідачем права власності на транспортний засіб.

Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК України). Пунктом 2 частини першої статті 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Згідно з частинами другою та третьою статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Відповідно до підпунктів 6.1, 6.2, 6.4 пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Згідно з частиною третьою статті 249 ЦК України права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя сторона знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 09 вересня 2020 року в справі № 522/3746/19-ц (провадження № 61-7230св20).

Судом встановлено, що довіреність, видана ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що була посвідчена нотаріально 10.01.2018 року на право користування та розпорядження згаданим вище транспортним засобом, за заявою ОСОБА_2 06 травня 2021 року була припинена у встановленому законом порядку, про що повідомлено відповідача. Відтак ОСОБА_3 був позбавлений права вчиняти будь-які правочини за автомобілем, в тому числі і укладати договір комісії 18 травня 2021 року від імені ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе (частина перша статті 397ЦК України).

Вирішуючи вимогу позивача про витребування майна з незаконного володіння відповідача суд зазначає, що позов про витребування майна, пред`явлений до особи у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи у суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Представник позивача підтвердив суду, що на даний час автомобіль фактично знаходиться у володінні ОСОБА_2 , який повернув його від відповідача, хоч і без реєстраційних документів. Тому, в цій частині у задоволенні вимог позивача слід відмовити.

Решта вимог позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати суд виходить з таких міркувань. Позивачем до матеріалів справи долучено копію договору №20 про надання правничої допомоги від 31 травня 2021 року, копію акта №1 від 21 березня 2022 року приймання - передачі наданих послуг згідно з договором №20 від 31 травня 2021 року про надання правничої допомоги, копію квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 21 березня 2022 року, відповідно до яких загальна сума витрат на оплату допомоги адвоката склала 15890 грн (а.с. 168, 169, 170 т.1). Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Іванович А. М. з 31 травня 2021 року на підставі ордера від цього ж числа року надавав правничу допомогу ОСОБА_2 , у позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції. Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що під час розгляду справи ОСОБА_2 , позов якого задоволено частково, понесено витрати на правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціну позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правничої допомоги. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 7000 грн, що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1816 грн., а також частково понесені витрати на професійну правничу допомогу на суму 7000 грн.

На підставі викладеного, ст. 317, 388, 321, 387 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача територіально-сервісний центр МВС № 2642 (відділ у м. Калуш) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Івано-Франківській області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 7252/21/001796 від 18.08.2021 року, що укладений на підставі договору комісії від 18.05.2021 року між ТОВ «ВЕСТ СЕРВІС» та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на транспортний засіб - автомобіль марки "Ford" модель "Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1816 грн сплаченого судового збору та 7000 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя Л.М. Битківський