ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 серпня 2024 року

м. Харків

Справа № 632/1678/23

Провадження № 22-ц/818/2679/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року, ухвалене суддею Кочнєвим О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року Акціонерного товариства «Таскомбанк» в особі представника Бондаренко Марини Григорівни звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 12.08.2022 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 15.08.2022 року на підставі договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року та реєстру прав вимоги щодо відповідачки за 15.08.2022 року, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 365105,22 грн., з яких 273672,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25,61 грн. сума заборгованості за річними відсотками та 91407,61 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками станом 02.10.2023 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 5476,30 грн.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконує, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів з відповідними процентами на час підготовки позовної заяви 02.10.2023 року, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року позовні вимоги акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 12.08.2022 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», враховуючи припинення дії договору між сторонами 15 травня 2023 року у розмірі 331021,84 грн. (триста тридцять одну тисячу двадцять одну грн. 84 коп.), з яких: 243731,98 грн. основного боргу, 0,70 грн. строкової заборгованості за річними процентами, 29940,02 грн. простроченого боргу, 13,73 грн. простроченої заборгованості за річними процентами, 50520,97 грн. простроченої заборгованості за щомісячними процентами та 6814,44 грн. строкової заборгованості за щомісячними процентами.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у справі у розмірі частини сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 4965,54 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять грн. 54 коп.).

В іншій частині у стягненні судових витрат у вигляді сплаченого судового збору відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову частково, а саме стягнути з неї 243 731,98 грн основного боргу за договором кредиту в іншій частині позову - відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Вказує, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача у частині простроченого боргу - 29940, 02 грн., 50520,97 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Вважає, що Договір, укладений між відповідачем, ОСОБА_1 , та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство "ТАС КОМБАНК, що підтверджується статутом, та є таким, що порушує права відповідача як споживача, та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування простроченої заборгованості за щомісячними процентами за Договором № 83259і 0745 від 12.08.2022 року. Зазначає, що позивачем, AT «ТАСКОМБАНК» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов отримання фінансовий кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», та не містять підпису ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що направивши повідомлення-вимогу від 15.05.2023 року про дострокове стягнення кредитної заборгованості, банк змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договорую Стосовно позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих після 15.05.2023 року, то такі вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2022 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір №, за умовами якого позивачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 273672,00 грн. строком на 60 місяців з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 22.02.2022 року. Проценти за користування кредитом становили 5% - при наданні кредиту, 2,49 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти, деталі платежів з боку відповідачки були виписані у паспорті кредиту, а інші особливості визначені у умовах отримання фінансових кредитів первинного кредитора від 02.02.2022. (а.с.8-18).

Кошти відповідачці були перераховані у повному обсязі 15.08.2022 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № (а.с.27)

Позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Центр фінансових рішень» на загальну суму 274126,53 грн. за порядковим номером реєстру прав вимоги №2 (а.с.19-26).

Відповідачка домовленостей як з первинним кредитором, так і з позивачем не дотримала, зокрема допустила неналежне виконання погоджених умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості по щомісячним та річним процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 02.10.2023 року у період, коли право вимоги за кредитом перейшло до позивача по справі (а.с.47).

Відповідачці директором департаменту проблемних активів АТ «Таскомбанк» Анни Торхової було направлено повідомлення вимога від 15.05.2023 року, в якому уповноважений представник позивача вимагав від ОСОБА_1 повернути позивачу 243731,98 грн. основного боргу, 0,70 грн. строкової заборгованості за річними процентами, 29940,02 грн. простроченого боргу, 13,73 грн. простроченої заборгованості за річними процентами, 50520,97 грн. простроченої заборгованості за щомісячними процентами та 6814,44 грн. строкової заборгованості за щомісячними процентами, а загалом 331021,84 грн. (а.с.140-141), яке було надіслане відповідачці цінним листом з описом (а.с.142).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка всупереч умовам кредитного договору, зобов`язання в частині здійснення своєчасного повернення суми кредиту не виконала.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач змінив строк виконання такого договору, звернувшись з повідомленням вимогою від 15.05.2023 року.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі N444/9519/12 (провадження N14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що AT «ТАСКОМБАНК» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» є безпідставними, оскільки кредитний договір № від 12.08.2022 року особисто підписаний відповідачкою, містить всі істотні умови кредитного договору, який є укладеним на цих умовах.

Доводи апеляційної скарги, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача колегією суддів не приймається, виходячи з наступного.

За пунктом 5.6 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, та п. 62 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 7, виписки з особових рахунків клієнтів є первинними документами і підтвердженням виконаних за день касових операцій.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 461/10303/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 544/4300/16-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку.

Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований.

Договір відповідачем не оспорювався, судового рішення, яким визнано недійсним кредитний договір № від 12.08.2022 року в цілому або його частини не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, які є учасниками справи, обставини справи, та дав їм належну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з встановленого та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.А. Кружиліна