Провадження № 2/392/682/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10 вересня 2024 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Назаренко К.П., перевіривши матеріали позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро Дніпропетровської області) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2024 року до суду надійшов вказаний позов.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Тобто, процесуальний закон визначає, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (ст. 60 ЦПК України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у ч. ч. 1, 4 ст. 62 ЦПК України.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи у цивільному судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Так, з позовної заяви вбачається, що вона підписана ОСОБА_2 , повноваження якого підтверджуються копією довіреності від 23.01.24 (засвідченою неналежним чином на першій сторінці документу не зазначено, що це саме копія, на звороті аркушу, на якому надрукована перша сторінка копії засвідчено, що всього в цьому документі пронумеровано і скріплено печаткою 47 аркушів, хоча текст самої довіреності роздруковано на трьох сторінках і сторінки не пронумеровані), натомість доказів, що останній може здійснювати самопредставництво або є адвокатом до позовної заяви не додано.

Витяг зі Статуту (теж оформлений неналежним чином - на першій сторінці документу не зазначено, що це саме витяг, на звороті аркушу, на якому надрукована перша сторінка витягу, міститься копія витягу з Державного реєстру банків, що явно не має стосунку до витягу) який міг би свідчити про самопредставництво, це не засвідчує, оскільки наведений у пункті 9.4.8 (стор. 36 статуту) текст «Для здійснення самопредставництва Банку як юридичної особи кожен член правління, або інший працівник Банку, на підставі довіреності, виданої Головою Правління або виконуючим обов`язки Голови Правління, може» надалі текст обривається, і що саме можуть вказані особи незрозуміло. Після сторінки 36 статуту одразу йде сторінка 46, тож це питання залишається нез`ясованим.

Суд вважає за необхідне додати, що згідно з висновком викладеним у постанові ВП ВС, особи, які представляють юридичну особу за довіреністю та виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, діють від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 910/23346/16).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім цього, слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що подання представником позовної заяви від імені свого довірителя на підставі довіреності без документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги є підставою для повернення такої заяви (ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2017 року у справі № 756/11642/17, від 30 серпня 2018 року у справі № 296/1657/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 682/3048/18, від 10 січня 2020 року у справі № 336/2555/19).

На підставі викладеного, враховуючи, що вказану позовну заяву подано особою, якою не підтверджено процесуальної дієздатності, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Суд додатково вказує, що у позовної заяви наявні і інші недоліки, які у випадку їх неусунення при повторному поданні призведуть до залишення позовної заяви без руху. Так, всі адреси учасників процесу наведені у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п.36 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.09. На 33-му році Незалежності, 15му році запровадження міжнародного стандарту вказування адрес, 10му році російської агресії та 3му році широкомасштабного вторгнення, продовжувати дотримуватися імперської традиції адресації є не лише порушенням правил, а й глибоко неетичною поведінкою.

Враховуючи викладене, суддею встановлені підстави для повернення позовної заяви, оскільки вона підписана особою, яка не має на це право, це не позбавляє особу, заява якої повертається, після усунення умов, що були підставою для повернення позову, звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58, 62, 177, 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу разом із доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Кіровоградського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО