СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/28/24
ун. № 759/8613/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової Ольги Миколаївни, -

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової Ольги Миколаївни.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення без руху було роз`яснено в самому тексті ухвали від 27 грудня 2023 року.

Святошинським районним судом м. Києва направлялась ухвала про залишення позовної заяви без руху від 27 грудня 2023 року на електронну адресу скаржниці, яку вона вказала у реквізитивній частині скарги як власну електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно наявної у справі довідки про доставку електронного листа: документ в електронному вигляді «Ухвала» від 27/12.2023 року по справі №759/8613/13-ц було надіслано 27.12.2023 року одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на електронну адресу скаржниці, яку вона вказала у поданій скарзі.

12.01.2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Дослідивши подану заяву, наявні матеріали справи, суд дійшов наступного.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

П. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Скаржник зазначає, що 20.11.2023 року старшим державним виконавцем Лукашовою Ольгою був наданий новий розрахунок заборгованості по аліментах.

Як вбачається із штампу на поштовому конверті, в якому скарга надійшла до суду, поштове відправлення направлене до Святошинського районного суду м. Києва 21.12.2023 року.

Тобто, скарга на дії державного виконавця подана майже через місяць після направлення старшим державним виконавцем довідки розрахунку заборгованості. Одночасно, скаржниця не вказує коли отримала відповідну довідку та не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку.

Ч. 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зважаючи на викладене, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року скаргу залишено без руху, зокрема, задля того, заявниця звернулась до суду із заявою про поновлення строку для звернення до суду, вказавши, чим підтверджується поважність причини пропуску такого строку.

До заяви про усунення недоліків скарги скаржниця додала уточнену скаргу.

Заява про поновлення строк для звернення до суду скаржницею не подана у відповідності до вимог суду від 27 грудня 2023 року.

Однак, в уточненій скарзі щодо строків звернення до суду ОСОБА_1 зазначила, що старшим державним виконавцем Лукашовою Ольгою був складений розрахунок, який датований 20.11.2023 року. Однак, незважаючи на її чисельні письмові звернення щодо надання розрахунку заборгованості по аліментах, виконавець жодним чином не реагував на них та не надсилав такий розрахунок. За вищевикладених обставин, ОСОБА_1 була вимушена особисто звернутись до державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), бездіяльність якого оскаржується. Лише після її особистого звернення, яке відбулося 14.12.2023 року, у той же день їй був наданий розрахунок заборгованості по аліментах.

Крім того, скаржниця наголосила на тому, що в неї відсутні документи, які б підтверджували факт отримання розрахунку поштовим відправленням, адже такі дії виконавцем вчинені не були. Натомість в неї наявні документи, які підтверджують факти письмових звернень як до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) так і до виконавця.

Зважаючи на викладене, проаналізувавши наявні матеріали справи, суд вважає, що причини пропуску строку для звернення із скаргою є неповажними.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 123 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 759/20392/18 зазначено, що виходячи з результату системного аналізу статей 123, 124, 126 ЦПК України із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20) та від 07 липня 2021 року у справі № 127/2-200/2004 (провадження № 61-16384св19).

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 914/2265/20 зазначено, що: «Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г».

Суд зауважує, що ОСОБА_1 зазначає, що в неї наявні документи, які підтверджують факти письмових звернень як до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), так і до виконавця щодо отримання довідки розрахунку заборгованості.

Однак, жодний із зазначених доказів до матеріалів скарги не доєднаний, що позбавляє суд можливості перевірити достовірність свідчень ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, у суду відсутні підстави вважати, що причини пропуску строку для подання скарги є поважними, а відтак, відсутні підстави для поновлення пропущеного строку.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім викладеного Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, що визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, скаржниця не усунула недоліки скарги у повному обсязі, то подану скаргу слід вважати неподаною та повернути.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст.185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне скаргу визнати неподаною та повернути скаржниці, у зв`язку із не усуненням недоліків.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 185, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лукашової Ольги Миколаївни - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Горбенко