КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/7297/24
Провадження № 2/947/2484/24
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Обслуговуючого кооперативу «ПРОСТРАНСТВО НА ДОНСКОГО»
про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги
та послуг з утримання будинку та прибудинкової території,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.03.2024 року вказану позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін у справі.
Сторони по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Однак, представник позивача надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.
Щодо повідомлення відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, яке в свою чергу відносно до тимчасово окупованої території України, до якої наразі АТ «Укрпошта» не здійснюється скерування поштової кореспонденції, судом здійснювалось повідомлення відповідачки шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого відповідача у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином.
Додатково сповіщення відповідачки здійснювалось шляхом скерування судової кореспонденції, у тому числі копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я ОСОБА_1 за адресою місця проживання останньої, яка була вказана особисто нею у договорі укладеному з позивачем, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , та за адресою надання житлово-комунальних послуг, з приводу яких виник спір в даній справі, а саме за адресою: АДРЕСА_4 .
Однак, уся вказана поштова кореспонденція була повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Статтею 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 набула у власність апартаменти нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , що підтверджується: договором №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна (нова редакція) від 09.01.2023 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА»; укладеною 09.01.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» додатковою угодою до договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна в новій редакції від 09.01.2023року; укладеною 09.01.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» додатковою угодою до договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна; укладеним 09.01.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» Актом приймання-передачі до договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна в новій редакції від 09.01.2023року; довідкою про сплату грошових коштів згідно договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, виданою 09.01.2023року ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА»; виданою 09.01.2023року ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» випискою з переліку осіб, кошти яких залучались для будівництва об`єкта нерухомого майна (шляхом укладення договорів купівлі-продажу майнових прав на об`єкту нерухомого майна) у відповідності до якого ОСОБА_1 набуто права на індивідуальне визначене майно апартаменти нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , в об`єкті нерухомості, який введено експлуатацію та присвоєно адресу: АДРЕСА_5 .
Доказів на підтвердження здійснених відповідачем дій з реєстрації права власності на вказаний прийнятий об`єкт нерухомості до суду не надано.
Отже враховуючи викладене, вбачається, що починаючи з 09.01.2023 року відповідачкою за Актом приймання-передачі до договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна в новій редакції від 09.01.2023року прийнято об`єкт нерухомості - апартаменти нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .
У відповідності до пунктів 8.1-8.3 договору №Д/А-Б.5.411-б/р від 13.10.2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна (нова редакція) від 09.01.2023 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА», покупець зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати підписання Акту прийому-передачі укласти Експлуатаційні договори та повідомляти Тимчасового утримувача про укладення кожного з цих Експлуатаційних договорів протягом 3-х календарних днів з дати укладення відповідного Експлуатаційного договору. З моменту підписання Акту прийому-передачі до моменту укладення відповідних Експлуатаційних договорів Покупець відшкодовує Тимчасовому утримувачу у повному обсязі Тимчасові експлуатаційні витрати на підставі повідомлень-рахунків. Ціна послуги, щодо якої Покупець уклав Експлуатаційний договір, до суми Тимчасових експлуатаційних витрат не включається з моменту набуття чинності відповідного Експлуатаційного договору.
Доказів на підтвердження укладення, після підписання Акту прийому-передачі, відповідачкою, як покупцем за вказаним договором, експлуатаційного договору матеріали справи не містять.
З поданих до суду документів вбачається, що утримання вказаного будинку, в якому наявна нерухомість належна відповідачеві, здійснюється ОК «Простанство на Донского».
Позивач надає/забезпечує надання послуг та виконання робіт за цінами (вартістю), переліком та періодичністю, встановленими загальними зборами членів кооперативу, а саме встановлені: рішення №2020/12/28-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 28.12.2020 року; рішення №2021/07/30-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 30.07.2021 року; рішення №2021/12/01-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 01.12.2021 року; рішення №2022/06/01-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 01.06.2022 року; рішення №2022/06/28-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 28.06.2022 року; рішення №2022/08/01-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 01.08.2022 року; рішення №2022/08/30-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 30.08.2022 року; рішення №2022/10/28-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 28.10.2022 року; рішення №2023/03/28-1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Пространство на Донского» від 28.03.2023 року.
Доказів на підтвердження сплати зазначеної суми заборгованості стороною відповідача до суду не надано.
Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що кооператив - юридична особа утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основ членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Статтею 3 вказаного закону передбачено, що метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.
Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства.
Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
Відповідно до ст. 7 Закону, Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах.
Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників.
Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч.1 ст.8 Закону України "Про кооперацію").
Статтею 11 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.
Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
Таким чином, Закон покладає на члена кооперативу обов`язок сплачувати визначені статутом кооперативу внески, які відповідач виконує неналежним чином.
Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
У відповідності до положень статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст..204 ЦК України).
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Право вимоги кредитора визначив у своїй постанові Верховний Суд від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц, відповідно до змісту якої «Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги».
Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правомочність володіння, з-поміж іншого, покладає на власника тягар утримання майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заявленої до стягнення вищевказаної заборгованості.
Доказів на підтвердження невідповідності проведеного розрахунку, стороною відповідача до суду також не надано, як і доказів надання позивачем послуг неналежної якості.
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується що відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, за наслідком чого підлягають задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на оплату спожитих житлово-комунальних послуг в сумі 194353,82 грн.
Пунктом 6 частиною 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за пред`явлення вказаного позову було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Приймаючи положення ст. 141 ЦПК України, задоволення позовних вимог, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору 3028,00 грн.
Вимог про стягнення з відповідача інших судових витрат позивачем не заявлено.
Приймаючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1-18, 76-89, 141, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий КалініченкоЛ.В.