Справа №705/1984/24
2/705/1497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Моросліп А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якої зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла дружина померлого, його мати ОСОБА_3 , але своїх юридичних прав не оформила, так як важко хворіла, та згодом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після її смерті також відкрилася спадщина на вище вказаний житловий будинок.

Позивач є сином покійної, тобто спадкоємцем за законом, тому у встановлений законом термін та порядок, він звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Богатова С.Г. із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадкове майно йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя були здійснені переобладнання та добудови у належному будинку і такі зміни не зареєстровані відповідно до чинного законодавства.

У зв`язку з тим, що виникла ситуація, при якій він позбавлений можливості набути право власності на спадкове майно через нотаріуса, він і вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 43,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літ. «В1» - погріб, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е1» - сарай, літ. «З1» - сарай, № 2 ворота з хвірткою, № 3 огорожа.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача Бабанської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис про народження № 650.

У відповідності до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , 1939 року народження, та ОСОБА_4 , 1935 року народження, зареєстрували шлюб 27 серпня 1959 року, прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 . Актовий запис про реєстрацію шлюбу № 344.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 791.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, актовий запис про смерть № 26.

У відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 23 грудня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2118, посвідченого державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори, Поліщук Н.М., ОСОБА_2 купив житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Коржова, Уманського району, Черкаської області. Згідно відмітки на вказаному договорі право власності на вказане будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_2 у Черкаському БТІ за № 65.

Згідно довідки виданої старостою Коржівського старостинського № 3 виконавчого комітету Бабанської селищної ради, Уманського району, Черкаської області, 04.03.2024 за № 69, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно а/з № 791 від 20.12.2011. Вказана інформація надана на підставі погосподарської книги № 1, на № 2021-2025 рр., номер погосподарського обліку 0028-5, ст.165.

У відповідності до інформаційної довідки Уманського відділку «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» 17 березня 2023 року № 446, станом на 01.01.2013 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в Уманському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Уманською районною державною нотаріальною конторою 23.12.1992 року за реєстровим № 202118. Згідно короткої технічної характеристики вказаного житлового будинку за даними технічної інвентаризації станом на 10.02.2023, було проведено реконструкцію житлового будинку літ. «А1», прибудови літ. «а2» з добудовою веранди літ. «а3», побудовано літню кухню літ. «К1» та сарай літ. «Д1» - відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, не надано. Загальна площа будинку змінилася з 60,1 кв.м на 68,1 кв.м. Побудовано огорожу № 3, яка дозволу не потребує. Баню літ. «Б», вбиральню літ. «Ж» - знесено, огорожу № 1 розібрано. Проведено зміну цифрового позначення житлового будинку з літ. «А» на літ. «А1», погріба з літ. «В» на літ. «В1», гаража з літ. «Г» на літ. «Г1», сараю з літ. «Д» на літ. «Д1», сараю з літ. «Е» на літ. «Е1», сарай-прибудову літ. «З» перейменовано та змінено цифрове позначення на сарай літ. «З1», сіни літ. «а» перейменовано та змінено цифрове позначення на прибудову літ. «а2», проведено перенумерацію приміщень в житловому будинку.

Відповідно до постанови ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області, від 28.03.2023, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_3 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом зазначено не зареєстровані, відповідно до чинного законодавства (самочинне будівництво), здійснені суттєві переобладнання та добудови, у наданих спадкоємцем правовстановлюючих документах на спадковий будинок.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Богатова С.Г. № 160/01-16 від 24.04.2024, на запит суду, 26 серпня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 , ним, приватним нотаріусом, була заведена спадкова справа № 35/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , 1935 року народження. Заяв інших спадкоємців щодо прийняття чи відмови від спадщини не надходило.

23 грудня 2022 року за реєстровим № 715 на підставі заяви ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 була подана додаткова заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вивчення поданих для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, було виявлено наявність здійснених переобладнань та добудов, які проведені без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, зміни у технічному стані будинку не зареєстровані, відповідно до вимог чинного законодавства. В підтвердження зазначеного приватним нотаріусом Богатовим С.Г. надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, сформовану 24.04.2024 за № 76740335.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України та Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли об`єктивно неможливо спадкоємцеві оформитись в спадкових правах через нотаріуса, суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за життя не розпорядилася належним їй майном, спадкування здійснюється за законом.

Згідно положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Нормою ч. 1 ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Судом було встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . У визначені законом терміни позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа була відкрита та на частину спадкового майна позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, але, у зв`язку з тим, що документи на частину спадкового майна, а саме спадковий житловий будинок не містять належним чином оформлення здійснених перебудов у спадковому житловому будинку батьками позивача за їх життя, позивач позбавлений можливості реалізувати свої майнові права, як спадкоємця, який прийняв спадщину. При цьому, оформити зроблені спадкоємцем, яка в свою чергу набула право власності на спадковий житловий будинок, прийнявши його у спадщину за законом після смерті свого чоловіка та проживаючи у цьому будинку, переобладнання будинковолодіння, позивач позбавлений можливості, у зв`язку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок зареєстровано за померлою особою.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наданих позивачем доказів, позиції представника відповідача та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 43,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літ. «В1» - погріб, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е1» - сарай, літ. «З1» - сарай, № 2 ворота з хвірткою, № 3 огорожа.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.08.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський