Провадження № 2/522/6737/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Байчури А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником адвокатом Єлісєєвим Д.О., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач просить розірвати шлюб, укладений 17.08.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1260. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_3 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що подружні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин. У прохальній частині позовної заяви міститься вимога про розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу без участі представника позивача та без участі позивача у всіх судових засіданнях по справі. Разом із позовною заявою від представника позивача - адвоката Єлісєєва Д.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В.

Ухвалою суду від 30.08.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 17.09.2024.

05.09.2024 від відповідача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи про розірвання шлюбу без участі відповідача та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Також у заяві відповідач зазначив, що зацікавлений в найшвидшому розгляді справи та не потребує надання строку на примирення. Інших клопотань та заяв до суду не надходило.

У судове засідання 17.09.2024 року сторони не з`явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на необхідність у недопущенні затягування строків розгляду справи судом та з урахуванням визнання позову відповідачем, відсутністю потреби у наданні строку на примирення,

наданням до суду заяв про розгляд справи без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути

справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з огляду на неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3 - 4 ст. 56 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували 17.08.2012 року шлюб, про що 17.08.2012 зроблено відповідний актовий запис № 1260. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_3 (а.с. 10).

Подружжю повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.07.2024 Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

До матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження, з яких вбачається, що у подружжя у шлюбі народилось двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11-12).

ОСОБА_1 виявлено бажання розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Відповідача подав заяву, у якій визнав позов в повному обсязі та зазначив, що зацікавлений в найшвидшому розгляді справи, надання строку на примирення не потребує.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач підстав для примирення не вбачає, відповідач надання строку на примирення не потребує.

Суд дійшов висновку, що у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на подальше існування сім`ї, як добровільного союзу , подальше існування сім`ї не можливе. Бажання і право одного з них на розірвання шлюбу не може бути порушено.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України).

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виявлено бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище " ОСОБА_3 ".

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1260.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Сплата судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду підтверджена платіжною інструкцією № 9350-8796-2008-7059 від 09.08.2024, з якої вбачається, що фактично сплачено суму судового збору у розмірі 1220 гривень (а.с. 5). Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Згідно п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто з урахуванням розміру 1 прожиткового мінімуму для

працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подана до суду, розмір судового збору, що мав бути сплачений позивачем 1211,20 гривень.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки заяву про визнання позову відповідачем було подано до суду 05.09.2024, тобто до початку розгляду справи по суті та від позивача не надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, тобто 605,60 гривень, а також стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків суми судового збору за задоволену позовну вимогу - у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 142, 206, 258, 263, 265, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1260.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , залишити прізвище ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеської області (, адреса: 65023, Одеська область, м. Одеса, вулиця Садова, буд. 1 - А) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 - 50 % суми судового збору, тобто 605,60 гривень, сплачених за платіжною інструкцією № 9350-8796-2008-7059 від 09.08.2024 року на суму 1220,00 гривень, одержувач: ГУК в Од. обл./Приморський р-н/22030101; , IBAN: UA0015758, призначення платежу: 101;;22030101; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА