Дата документу 12.09.2024Справа № 554/8925/21
Провадження № 4-с/554/63/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Чуванової А.М.,

за участю секретаря - Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник заявника: адвокат Гетя А.О.,

заінтересована особа: державний виконавець Магда І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою адвоката Гетя Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця; заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда Ірина Геннадіївна, ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гетя А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магди Ірини Геннадіївни про відкриття виконавчого провадження №75495921 та накладення стягнення з боржника у розмірі 16 000 грн.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 18.07.2024 року до Октябрського районного суду м. Полтави в інтересах ОСОБА_1 було подано позовну заяву про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 23.07.2024 року ухвалою суду було відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених ст.447 ЦПК України. Копію ухвали суду представник скаржника отримав 23.07.2024 року, тому вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця підлягає поновленню.

06.06.2023 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , неповнолітній ОСОБА_4 , Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради про усунення перешкод у користуванні майном. 23.04.2024 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Октябрського районного суду м. Полтави залишено без змін.

01.06.2024 року ОСОБА_1 в добровільному порядку виконав рішення Октябрського районного суду м. Полтави, а саме - усунув перешкоди у користуванні майном квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення та вивезення речей, що належать йому.

Як стало відомо з переписки з представником власника квартири, 06.06.2024 року Октябрським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист з примусового виконання рішення і стягувач його отримав 01.07.2024 року (це підтверджується перепискою з представником стягувача). Дана переписка відбулася 09.07.2024 року.

10.07.2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магдою І.Г. було розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави, відкрито виконавче провадження ВП №75495921 та накладено на боржника виконавчий збір у розмірі 16 000 грн.

Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню з огляду на той факт, що ОСОБА_1 01.06.2024 року добровільно виконав рішення Октябрського районного суду м. Полтави, а саме усунув перешкоди у користуванні майном квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення та вивезення речей, що належать йому, про що повідомив власника даної квартири ОСОБА_2 (свого батька) засобами телефонного зв`язку.

Факт добровільного виселення ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями власника даної квартири ОСОБА_5 , сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також, дружина ОСОБА_3 повідомила, що станом на 17.07.2024 року в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 проживає вона та її син ОСОБА_4 , оскільки рішенням суду було зобов`язано виселитись лише ОСОБА_1 .

Крім того, звертає увагу суду на той факт, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення виконавчого збору боржнику не направлялась, що в свою чергу порушує вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 30.07.2024 року було відкрито провадження по даній скарзі та справа призначена до судового розгляду.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні скарги. Зазначив, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №75495921 з примусового виконання виконавчого листа по справі №554/8925/21 від 01.07.2024 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 . Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

09.07.2024 року на адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 від 08.07.2024 року про примусове виконання рішення суду. Розглянувши заяву ОСОБА_2 , 10.07.2024 року державним виконавцем, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75495921, яку направлено сторонам виконавчого провадження від 10.07.2024 року.

Також, 10.07.2024 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 313 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 000 грн. Державним виконавцем 10.07.2024 року одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі двох мінімальних заробітних плат, а саме 16 000 грн., копію якої направлено сторонам за вих.№91275 від 10.07.2024 року.

Стягувачем подано до органу виконавчої служби виконавчий лист для примусового виконання. Тобто стягувач ОСОБА_2 підтвердив факт невиконання рішення суду, чим запустив процедуру примусового виконання. Отже, державним виконавцем не вжито жодних протиправних чи неправомірних дій при виконанні рішення суду.

Представник боржника у своїй скарзі посилається на те, що оскаржувані постанови на адресу боржника не направлялися, чим самим вводить суд в оману. На усне прохання самого боржника всі постанови видані державним виконавцем Крату В.В. під його особистий підпис в матеріалах виконавчого провадження.

Представник заявника адвокат Гетя А.О. в судовому засіданні скаргу підтримав, просив вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у скарзі. Зазначив, що про наявність виконавчого провадження заявник взнав 10.07.2024 року, заяв до виконавчої служби не писав. Виселився в червні 2024 року.

Заінтересована особа - державний виконавець ОСОБА_8 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги з підстав, вказаних у відзиві. Зазначила, що саме стягувач ініціював виконавче провадження. 10.07.2024 року в день винесення постанови боржнику було надано цю постанову.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 06.06.2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , неповнолітній ОСОБА_4 , Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради про усунення перешкод у користуванні майном.Октябрським районним судом м.Полтави 01.07.2024 року видано виконавчий лист №554/8925/21 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення за адресою АДРЕСА_1 .

На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №75495921 з примусового виконання виконавчого листа по справі №554/8925/21 від 01.07.2024 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Так, 09.07.2024 року на адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 від 08.07.2024 року про примусове виконання рішення суду.

10.07.2024 року старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда Ірина Геннадіївна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №75495921, стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 16 000 грн., постанову направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.31).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 року у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.2 ст. 18 вказаного Закону невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 5 ст 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено в процесі слухання справи, 09.07.2024 року на адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 від 08.07.2024 року про примусове виконання рішення суду та державний виконавець після отримання виконавчого листа виконав вимоги закону щодо відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №75495921 з примусового виконання виконавчого листа по справі №554/8925/21 від 01.07.2024 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи скаргу на рішення, бездіяльність державного виконавцязаявник зазначає, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, оскільки ОСОБА_1 01.06.2024 року добровільно виконав рішення суду, про що повідомив власника квартири, та копія постанови про відкриття виконавчого провадження і накладення виконавчого збору боржнику не направлялася.

Як зазначає державний виконавець, заперечуючи проти скарги, ним не вжито жодних протиправних чи неправомірних дій при виконанні рішення суду. Виконавче провадження було ініційовано саме стягувачем, від сторін жодних заяв про добровільне виконання рішення суду не поступало; постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам виконавчого провадження і в день винесення 10.07.2024 року вручена боржнику, чого не заперечує і сторона заявника.

Суд вважає слушними доводи державного виконавця, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, визначених статтями 4,5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яка виготовлюється за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Вбачається, що 10.07.2024 року керуючись вимогами ст. 3,4, 24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магдою І.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75495921, стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 16 000 грн.,оскільки виконавчий документ №554/8925/21 від 01.07.2024 рокувидано на підставі рішення Октябрського районного суду міста Полтави, яке набрало законної сили, та яке не було виконано.

Суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження містить обов`язкові реквізити, виготовлена за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, що відповідає вимозі ч 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження". Містить ідентифікатор доступу до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, що дає можливість перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, була доведена до відома сторін виконавчого провадження, надіслана сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч 1 ст 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Частиною 6 ст.28Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі-підприємцю під розписку.

Судом під час розгляду справи було встановлено про обізнаність скаржника про наявність відкритого виконавчого провадження та про вручення йому в день винесення 10.07.2024 року постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Скаржником не надано доказів, що сторони повідомляли державного виконавця про самостійне виконання рішення боржником.

Таким чином, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження та сама процедура відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець, приймаючи рішення щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 75495921, діяв правомірно.

Враховуючи, що державний виконавець при надходженні виконавчих документів діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для задоволення скарги в цій частині не вбачається.

Що стосується вимог скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда І.Г. від 10.07.2024 року про відкриття виконавчого провадження №75495921 в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця у розмірі 16 000 грн., суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За змістом частин другої-третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18), у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №2-01575/11 (провадження №14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639цс18) та від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19), а також у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі №361/1222/20, від 09 квітня 2020 року у справі №758/6070/19.

З урахуванням зазначених норм права та релевантної судової практики, вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магди І.Г. від 10.07.2024 року про відкриття виконавчого провадження №75495921 в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця у розмірі 16 000 грн. підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, слід роз`яснити заявнику ОСОБА_1 право звернутися з такою скаргою в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.447-451,255,256,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката Гетя Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця; заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда Ірина Геннадіївна, ОСОБА_2 , - щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда І.Г. від 10.07.2024 року про відкриття виконавчого провадження №75495921.

Провадження по справі за скаргою адвоката Гетя Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця; заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда Ірина Геннадіївна, ОСОБА_2 , - щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда І.Г. від 10.07.2024 року про відкриття виконавчого провадження №75495921 в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця у розмірі 16 000 грн. - закрити. Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 право звернутися з такою скаргою в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 17.09.2024 року.

Суддя А.М.Чуванова