Справа № 216/4390/17
провадження №2/216/119/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бутенко М. В.

за участю:

секретаря судового засідання Кравець А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -

СУТЬ СПОРУ:

13.09.2017 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

20.09.2018 року по справі № 2164390/17 було ухвалено заочне рішення суду.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року, було задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 20 вересня 2018 року по справі № 216/4390/17, вказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між КПТМ "Криворіжтепломережа" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір № 5206 від 01.06.2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару. Згідно дислокації до Договору об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке належить боржнику на праві приватної власності.

Як стверджує позивач, свої договірні зобов`язання КПТМ "Криворіжтепломережа" виконало, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, передбаченого договором (п. 1.3), проводилось не порушуючи щорічні розпорядження виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду". Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності, що передбачено п.2.1 Договору. Згідно п.3.1 Договору споживач проводить оплату щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Позивач зазначає, що за період з 07.10.2013 року по 06.04.2016 р. заборгованість боржника за споживання теплової енергії складає 59204,17 грн.

Згідно п.3.3 Договору в разі несплати споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Розмір пені становить 3923,73 грн. Сума збитків від інфляції - 19256,60 грн. (за період з грудня 2013 року по червень 2016 року), 3% - річних (за період з 15.11.2013 року по 05.08.2016 року) - 2313,47 грн.

Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та/або представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладено договір № 5206 від 01.06.2008 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару. Згідно дислокації до Договору об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке належить боржнику на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 14.01.2008 року.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності, що передбачено п.2.1 Договору.

Згідно п.3.1 Договору споживача проводить оплату щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Як вбачається з п. 6.1 Договору даний Договір діє з 01 червня 2008 року по 01 червня 2009 року та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не прослідує заява від будь-якої сторони про відмову від Договору або про його перегляд.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунку, наданому позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідача ОСОБА_1 , яка з 07.10.2013 року по 06.04.2016 р. складає за централізоване опалення 59204, 17 грн.

В Заяві про перегляд заочного рішення суду від 20.09.2018 року відповідач зазначила, зокрема, що повністю не згодна із позовними вимогами КПТМ «Криворіжтепломережа», а саме з виниклою заборгованістю за договором № 5206 від 01.06.2008 року на постачання теплової енергії для потреб населення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару за період з грудня 2013 року по червень 2016 року, нарахованою пенею, сумою збитків від інфляції, 3% річних та судового збору, посилаючись на те, що період договору на її думку складає з 01.06.2008 р. по 01.06.2009 р. та вважає безпідставним твердження про те, що даний договір є щорічно продовженим, адже стверджує, що особисто направляла до КПТМ заяви про закінчення строку дії вказаного договору та про відмову від надання ними належної якості послуг.

До вказаної Заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач надає, зокрема: копію Заяви від 12.12.2008 р. до КПТМ «Криворіжтепломережа» з вимогою з 15.12.2008 р. розірвати договір № 5206 від 01.06.2008 р., а також копію Заяви від 26.08.2009 р. до КПТМ «Криворіжтепломережа» з проханням розірвати вказаний договір з 01.09.2009 р.

В Поясненнях відповідача від 10.12.2020 р. щодо доводів позовної заяви, долучених до матеріалів справи, відповідач стверджує, зокрема, що 12.12.2008 р. вона направляла позивачу заяву про розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням постачальником умов договору, також повторно така заява була направлена 26.08.2009 р, а відтак, як стверджує відповідач, договір вважається розірваним з 01.09.2009 р.

Також відповідач стверджує, що згідно Акту-припису від 29.12.2008 р. за адресою Проспект Миру, 24 була опломбована запірна арматура на елеваторному вузлі у зв`язку із наявною заборгованістю, згідно Акту-претензії від 19.01.2009 р. у вказаному приміщенні працівником КПТМ «Криворіжтепломережа» зафіксоване надання послуг опалення неналежної якості, згідно акту від 18.03.2020 всі обігрівачі відімкнені від центральної системи опалення за заявою ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач зазначає, що нею здійснено всі заходи для захисту своїх прав як споживача житлово-комунальних послуг, зафіксовано неналежну якість послуг, зафіксовано ненадання послуг, вона зверталась до позивача із заявою про відключення від мережі централізованого опалення, натомість отримала нарахування оплати за ненадані послуги.

Згідно із частиною четвертою та п`ятою ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновки про те, що: «преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі - для суду під час розгляду інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає потреби встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть судової преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено судом ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що піддано аналізові в мотивувальній частині судового акта».

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19), згідно з якими преюдиційні факти - це такі факти, що встановлені рішенням чи вироком суду, які набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023 року у справі №216/3044/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2023 року (справа за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за договором 5206 від 01.06.2008 р.)встановлено безпідставність твердження ОСОБА_1 (апелянта) про те, що договір № 5206 на відпуск теплової енергії для потреб населення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари від 01 червня 2008 року вважається розірваним з 01 вересня 2009 року, оскільки саме по собі направлення відповідачем заяви про розірвання договору не свідчить про його розірвання.

У вказаній Постанові апеляційний суд встановив, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталась в установленому порядку із заявою про відключення належного їй приміщення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що відповідач здійснила всі заходи для захисту своїх прав як споживача житлово-комунальних послуг, зафіксувала неналежну якість послуг, зафіксувала ненадання послуги, звернулась із заявою про відключення від мережі централізованого опалення, натомість отримала нарахування оплати за ненадані послуги не заслуговують на увагу.

Також колегія суддів зазначила, що акти-претензії не можуть бути підставою для не нарахування позивачем послуг з постачання теплової енергії, а можуть слугувати підставою для перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг, не може бути підставою для не нарахування позивачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 (абонент магазин Богема) той факт, що 29 грудня 2008 року за вказаною адресою була опломбована запірна арматура на елеваторному вузлі у зв`язку з наявною заборгованості та в акті про відключення зазначено, що теплоносій на вказане приміщення подаватись не буде до повного погашення заборгованості, оскільки факт постачання за вказаною адресою послуг з постачання теплової енергії засвідчений актом-претензією від 19 січня 2009 року та актом-претензією № 10 від 18 лютого 2009 року в яких зафіксоване надання послуги опалення неналежної якості.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт чинності договору№5206 на відпуск теплової енергії для потреб населення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари від 01 червня 2008 року, укладеного між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для спірних правовідносин.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, свої договірні зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: надало послуги з постачання теплової енергії протягом всього періоду, передбаченого договором,

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач не виконав обов`язок, покладений на нього умовами договору, не здійснив розрахунок у повному обсязі та в строки, передбачені Договором, у зв`язку з чим, за період з 07.10.2013 по 06.04.2016 утворилась заборгованість в розмірі 59204,17 грн.

Відповідно ч. 4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Оскільки вимогами Договору та нормами діючого законодавства передбачено, що в разі неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань настають правові наслідки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" пеню в сумі 3923,73 грн., за період з 15.12.2015 р. по 05.08.2016р., розмір якої встановлено в п.3.2 Договору та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а також підтверджено розрахунком, доданим до матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачу нараховані інфляційні збитки за період з грудня 2013 року по червень-липень 2016 року в сумі 19256,60 грн. та 3% річних за період з 15.11.2013 по 05.08.2016 у сумі 2313,47 грн.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та підлягає стягненню з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у сумі 59204,17грн, 3923,73 грн. пені, 3% річних в розмірі 2313,47грн та інфляційні втрати в розмірі 19256,60 грн.

Щодо клопотання сторони відповідача про застосування позовної давності, суд вважає що дане клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період з 07.10.2013 по 06.04.2016.

Судом встановлено, що позивач - КПТМ «Криворіжтепломережа» звернувся 13.09.2017 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Однак, вказаному позовупередувало15.09.2016 року звернення КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, який в подальшому було видано судом 03.11.2016 року та надалі скасовано за заявою відповідача ухвалою суду 15.06.2017 року.

Відтак, даний факт звернення 15.09.2016 року КПТМ «Криворіжтепломережа» із заявою про видачу судового наказу свідчить про те, що позивачем не пропущено строку позовної давності, адже згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, строк позовної давності не застосовується.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості та було видано судовий наказ 03 листопада 2016 року, однак 15 червня 2017 року за заявою відповідача судовий наказ було скасовано.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При задоволенні позову, та на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1600,0 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1600 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 319, 322, 509, 525, 526, 527, 610, 614 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 274, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість в розмірі 59204 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті чотири) гривні 17 копійок, пеню 3923 (три тисячі дев`ятсот двадцять три) гривні 73 копійки, інфляційні витрати в розмірі 19256 (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 60 копійок, 3 % річних у розмірі 2313 (дві тисячі триста тринадцять) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судовий збір у розмірі 1600,00 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (), розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає: АДРЕСА_3 .

Суддя М. В. БУТЕНКО