Номер провадження: 22-ц/813/5953/24
Справа № 501/603/23
Головуючий у першій інстанції Смирнова В.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

14.02.2023 року АТ «Сенс Банк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 661/24-302 від 25.12.2007 року у розмірі 230 140,92 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 25.12.2007 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 661/24-302, згідного якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 57 000,00 доларів США.

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2010 року у справі № 6-1492/10 27.09.2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 445 315,81 грн. та третейський збір у розмірі 4 853,00 грн.

Внаслідок невиконання умов зазначеного кредитного договору, у позичальника виникла заборгованість з підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 230 140,92 грн., з яких: 40 078,42 грн. заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість; 190 062,50 грн. заборгованість за інфляційними витратами.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.05.2023 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» були задоволені.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №661/24-302 від 25.12.2007 року, в період з 09.11.2019 року по 09.11.2022 року, що станом на 09.11.2022 року становить 230 140,92 грн., яка складається з: 40 078,42 грн. - основна заборгованість за кредитом; 190 062,50 грн. заборгованість за інфляційними витратами (а.с.55-56).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.05.2024 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 08.05.2023 року було залишено без задоволення (а.с.90).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 ставить питання про скасування заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.05.2023 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.95-99).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 05.09.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2024 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.117-120).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи заочне рішення про задоволення позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними (а.с.55-56).

Однак, апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне сповіщення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи 08.05.2023 року.

Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасником процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що відповідач, у порушення ст. 128 ЦПК України, належним чином не був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи 08.05.2023 року, заочне рішення суду від 08.05.2023 року підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Так, на думку колегії суддів, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржник за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способами захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.04.2017 року у справі № 3-1522 гс16.

ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором № 661/24-302. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості та 27.09.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 66124-302 від 25.12.2007 року.

Доказів, що відповідач ОСОБА_1 виконав умови вищевказаного кредитного договору, матеріали справи не містять.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Таким чином, враховуючи, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність, визначена ст. 257 цього Кодексу, тривалістю у три роки, а щодо .

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, 24.02.2024 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні введений воєнний стан, який продовжується до теперішнього часу.

Законом України № 2120-ІХ « Про внесення змін в Податковий кодекс України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період воєнного стану» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту:

"18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Виходячи з того, що відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, про що вказано вище, він був позбавлений можливості надати суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, а тому про останнє було вказано в апеляційній скарзі (а.с.46-звор. 47).

Таким чином, враховуючи, що станом на час розгляду цієї справи боржником не виконано умови кредитного договору у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, в межах позовної давності, за три роки, а також з урахуванням вищевказаного Закону України № 2120-ІХ, тобто, починаючи з 06.02.2020 року по 24.02.2022 року в загальному розмірі 118 045,75 грн., що складається з 27 823 грн. заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість; 90 222,75 грн. заборгованість за інфляційними витратами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.05.2023 року скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 118 045,75 грн.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 51,29%, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1 170,59 грн.

Крім того, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на 48,71%, з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 522,29 грн. (5 178,18 грн. х 48,71% = 2 522,29 грн.).

Тому апеляційний суд вважає за необхідне здійснити взаємозалік вказаних сум судового збору і стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 1 351,70 грн. (2 522,29 грн. 1 170,59 грн. = 1 351,70 грн.).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», , заборгованість за кредитним договором 661/24-302 від 25.12.2007 року у загальному розмірі 118 045,75 грн. (сто вісімнадцять тисяч сорок п`ять гривень 75 копійок), що складається з: 27 823 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять три гривні) заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість; 90 222,75 грн. заборгованість за інфляційними витратами.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 1 351,70 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят одна гривня 70 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М.Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова