Провадження № 22-ц/801/1876/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 рокуСправа № 127/10799/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді - доповідача),

суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2024 року, ухвалене місцевим судом за головування судді Венгрин О. О., повний текст якого складений 12 липня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, додаткових витрат на повнолітніх дітей,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, додаткових витрат на повнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 28 вересня 2002 року по 25 січня 2008 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Шлюб із ОСОБА_2 розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які уже є повнолітніми. Після розірвання шлюбу сторін діти проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Крім того, ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у новому шлюбі позивача.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 червня 2007 року (справа №2-3048/07) з відповідача стягувалися аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2008 року (справа №2-4985/08) відповідач був позбавлений батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З 01 вересня 2023 року син ОСОБА_4 навчається на денній оплатній формі навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. М.Коцюбинського з терміном навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Вартість навчання згідно умов договору №4/10 від 10 серпня 2023 року становить 22000,00 грн щороку.

Дочка ОСОБА_3 з 01 вересня 2023 року є студенткою оплатної денної форми навчання у Вінницькому національному технічному університеті з терміном навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року. ). Оплата за її навчання становить 70500,00 грн (за весь період навчання).

Дочка та син не працюють, у них відсутні будь-які джерела доходу, для здобуття вищої освіти вони потребують матеріальної допомоги.

Після досягнення дітьми повноліття відповідач добровільно не виконує обов`язок з надання матеріальної допомоги. Витрати з утримання спільних з відповідачем дітей на час їх навчання повністю здійснює лише позивач: харчування, придбання одягу, плата за їх навчання у ВНЗ, придбання канцелярських товарів, необхідних для їх навчання (та інших витрат по їх утриманню). На даний час витрати на оплату навчання дітей у ВНЗ, що були понесені позивачем становлять 32952,00 грн.

Позивач тимчасово не працює, доходів для утримання спільних із відповідачем дітей немає.

За таких обставин просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти: на утримання сина ОСОБА_4 на час його навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01 квітня 2024 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання 30 червня 2027 року; на утримання дочки ОСОБА_3 на час її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01 квітня 2024 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30 червня 2026 року; а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені витрати по сплаті вартості навчання у сумі 32952,00 грн.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, ухваленим за неповного встановлення обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає про помилковість висновку суду щодо відсутності у особи позбавленої батьківських прав обов`язку сплачувати аліменти на повнолітніх дітей у зв`язку із їх навчанням та додаткових витрат. Натомість нею підтверджено, що діти продовжують навчання після досягнення ними повноліття, вони потребують матеріальної допомоги, а відповідач підтвердив отримання щомісячного доходу, змогу надавати матеріальну допомогу, маючи на утриманні неповнолітнього сина, який потребує лікування, та батька-пенсіонера. Отже вважає, що за фактичних обставин її позов підлягає задоволенню.

12 серпня 2024 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Пелих Л. Д., де просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Адвокат зазначає, що СК України не встановлено обов`язку особи, яка позбавлена батьківських прав, сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, як і не передбачено обов`язку батьків сплачувати додаткові витрати. Вказує, що позивач всупереч вимогам законодавства не надала доказів на підтвердження обставин, що є предметом спору. Так позивачем, зокрема, не доведена здатність відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі та можливість надання матеріальної допомоги дітям, враховуючи наявність на утриманні вагітної дружини, батька-пенсіонера та ще двох неповнолітніх синів від нового шлюбу, а також хворобу одного із них. Як не надано і доказів, що син та донька сторін у справі не працюють, не мають джерел доходів та потребують матеріальної допомоги, а позивач у важкому матеріальному становищі. Окрім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 фактично понесені витрати по оплаті вартості навчання у сумі 32952,00 грн, тобто повністю покладає витрати на навчання дітей на відповідача. Проте відповідачем не було погоджено платну форму навчання та заклад для здобуття освіти, а за наявності у позивача скрутного фінансового становища діти б обрали заочну форму навчання, проте, вони обрали денну форму навчання, що навпаки підтверджує їх та позивача фінансову спроможність.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно серії НОМЕР_1 від 03 грудня 2003 року та серії НОМЕР_2 від 10 лютого 2018 року.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 06 червня 2018 року ОСОБА_8 змінено прізвище на « ОСОБА_9 ».

За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 29 березня 2018 року №7 10 лютого 2018 року ОСОБА_10 змінено прізвище на « ОСОБА_9 ».

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 червня 2007 року (справа №2-3048/07) стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_11 , на утримання дочки - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 29 травня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття.

25 січня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 01 лютого 2008 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2008 року (справа №2-4985/08) позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Вінницького національного технічного університету від 12 жовтня 2023 року №02-1166, а також договору №К-1282-2023 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за навчання на освітньо-професійній програмі (за кошти фізичної та/або юридичної особи) ОСОБА_3 є студенткою денної контрактної форми навчання за скороченим терміном навчання факультету будівництва, цивільної та екологічної інженерії ВНТУ. Навчається за спеціальністю «192 Будівництво та цивільна інженерія», освітня програма «Промислове та цивільне будівництво», здобуває ступінь бакалавра терміном навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 70500,00 грн, вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік - 23500,00 грн.

Згідно довідки Вінницького державного педагогічного університетй ім. М. Коцюбинського від 13 жовтня 2023 року №01/562, договору про навчання №4/10 від 10 серпня 2023 року та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №4/10 від 10 серпня 2023 року ОСОБА_4 є студентом денної форми здобуття освіти за ступенем бакалавра спеціальності «281 Публічне управління та адміністрування», за освітньою програмою «Публічне управління та адміністрування». Термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 88000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 здійснила оплату за навчання дочки ОСОБА_3 в загальній сумі 16450,00 грн, що підтверджується квитанціями: від 01 листопада 2023 року №6353-2344-5304-9639 на суму 7050,00 грн, від 27 грудня 2023 року №3962-2400-1539-9894 на суму 2350,00 грн, від 05 січня 2024 року №6860-2409-1479-8608 на суму 2350,00 грн, від 11 лютого 2024 року №3708-2446-8420-4347 на суму 2350,00 грн, від 21 березня 2024 року №129434023 на суму 2350,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 здійснила оплату за навчання сина ОСОБА_4 в загальній сумі 16502,00 грн, що підтверджується квитанціями: від 08 вересня 2023 року №7931-2290-4822-4942 на суму 2750,00 грн, від 01 листопада 2023 року №6248-2344-0358-6314 на суму 5500,00 грн, від 19 листопада 2023 року №6755-2362-4117-6157 на суму 2750,00 грн, від 11 лютого 2024 року №3708-2446-6886-1040 на суму 3668,00 грн, від 20 лютого 2024 року на суму 1834,00 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 також має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 09 липня 2015 року.

З довідки квартального комітету/комітету мікрорайону «Сабарів» від 26 березня 2024 року №148 вбачається, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 і має такий склад сім`ї: донька - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 , донька - ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 16 жовтня 2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 є батьком ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії НОМЕР_7 від 13 червня 2012 року та серії НОМЕР_8 від 18 лютого 2015 року.

Згідно консультаційного висновку МЦ «Біомед» від 10 лютого 2024 року, витягу з медичної карти стаціонарного хворого №552, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19 червня 2024 року, інформації КНП Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» від 19 червня 2024 року №514, протоколу обстеження (магнітно-резонансна томографія) від 01 березня 2024 року дитина відповідача ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має захворювання та встановлений діагноз, потребує постійного прийому медичних препаратів.

Згідно довідок Середньої загальноосвітньої школи №100 м. Львова від 08 листопада 2023 року №300 та від 21 червня 2024 року №246 діти відповідача: ОСОБА_15 навчається в 6-А класі, ОСОБА_16 навчається в 4-А класі.

Батьком відповідача є ОСОБА_17 , який є пенсінером за віком з 02 жовтня 2013 року.

За довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 19 червня 2024 року №920915 щодо відповідача ОСОБА_2 , зокрема у в 2023 році, його щомісячний дохід становив 6700,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що нормами СК України не встановлено обов`язку особи, позбавленої батьківських прав, сплачувати аліменти на повнолітніх дочку та сина, які продовжують навчання, а також не передбачено обов`язку батьків сплачувати додаткові витрати на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років.

Однак з такими висновками повністю погодитися не можна, такі не можуть бути визнанні правильними та обґрунтованими щодо вирішення вимоги про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання з особи, яка позбавлена батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Факт позбавлення особи батьківських прав відповідно до положень СК України не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, а передбачає втрату нею саме певних майнових і немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Вище викладене узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20.

Так у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 Верховний Суд зазначив: «Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та приймаючи нову постанову про залишення позовних вимог без задоволення, дійшов помилкових висновків про те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України та передбачає утримання повнолітніх дочки, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав, оскільки відповідно до частини другої статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини».

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та помилково дійшов висновку про звільнення особи, позбавленої батьківських прав, від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На відмінну від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання не є безумовним та потребує доказування таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим, доведення тієї обставини, що отримувач аліментів потребує грошового утримання покладається саме на позивача.

Тому звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на період навчання, необхідно надати всі наявні докази, що підтверджують необхідність отримання такого утримання, наприклад: довідка про вартість навчання, в разі якщо дитина навчається на контрактній формі навчання, докази, що підтверджують вартість проживання в гуртожитку чи договір оренди іншого житла, виписка з банківського рахунку дитини, чи будь-які інші докази на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Як безумовно убачається із матеріалів справи діти сторін у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досягли повноліття, є меншими 23 років, продовжують навчання, доходів не мають, а тому колегія суддів дійшла висновку, що вони потребують матеріальної допомоги.

У свою чергу відповідач є здоровим, працездатним, має постійний щомісячний дохід та може надавати таку допомогу в певній мірі, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дочки та сина на час їх навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дітей, а також те, що відповідач має на утриманні вагітну дружину, двох малолітніх дітей у новому шлюбі, а один із них - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має захворювання, що потребує тривалого лікування. Відтак, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні повнолітніх дітей, витрати пов`язані з навчанням та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, апеляційний суд вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі по 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на кожного із дітей на часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим, не може бути взятим до уваги твердження відповідача про утримання свого батька-пенсіонера, оскільки доказів щодо його утримання матеріали справи не містять.

При визначені розміру аліментів апеляційний суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання дітей матір`ю, як-то визначено ст.200 СК України.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем.

За загальним правилом аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 29 березня 2024 року. Однак звертаючись до суду із даним позовом, позивач просила стягувати аліменти, починаючи з 01 квітня 2024 року. Відповідно слід визначити початок строку стягнення аліментів з 01 квітня 2024 року.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат по сплаті вартості навчання у сумі 32952,00 грн, слід зазначити наступне.

Як уже зазначалося, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Також, до подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 березня 2018 року у справі №642/36/16-ц, в якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування ст. 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 у справі №6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі №622/373/16-ц.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, адже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами.

Таким чином, належить погодитися з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову у цій частині, а тому рішення суду першої інстанції є правильним, законним та обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Питання судових витрат апеляційний суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог, що становить 22%, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню 266,46 грн судового збору за подання позовної заяви, а також 399,69 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2024 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2024 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 266,46 грн судового збору за подання позивачем позовної заяви, а також 399,69 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги.

У решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк