Справа № 753/3995/22
Головуючий у суді першої інстанції: Гусак О.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Гусак О.С., у цивільній справі № 753/3995/22 за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Українська геологічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Українська геологічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Українська геологічна компанія» від 15 березня 2022 року № 32 «Звільнення працівників» в частині пункту 5 наказу про його звільнення з посади начальника Східно-української геологічної експедиції ДП «Українська геологічна компанія»; поновити його на посаді; стягнути з ДП «Українська геологічна компанія» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано пункт 5 наказу від 15 березня 2022 року № 32 ДП «Українська геологічна компанія» про звільнення ОСОБА_1 з 15 березня 2022 року у зв`язку зі зміною організаційної структури підприємства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Східно-української геологічної експедиції державного підприємства «Українська геологічна компанія» з 15 березня 2022 року.

Стягнуто з ДП «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з ДП «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Стягнуто з ДП «Українська геологічна компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ДП «Українська геологічна компанія» залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року касаційну скаргу ДП «Українська геологічна компанія» залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року залишено без змін.

31 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій він зазначив, що під час ухвалення рішення судом не зазначено точної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням уточнень ОСОБА_1 просив визначити точну грошову суму у розмірі 271 459,35 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ДП «Українська геологічна компанія» за період вимушеного прогулу за період з 15 березня 2022 року по 02 жовтня 2023 року.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вказане додаткове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що при вирішенні по суті спору суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення із ДП «Українська геологічна компанія» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, разом з тим, не зазначив точної грошової суми, яка підлягає стягненню. А тому, суд першої інстанції мав задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення та визначити точну грошову суму, яка підлягає стягненню з відповідача ДП «Українська геологічна компанія» за період вимушеного прогулу. При цьому Верховний Суд у своїй постанові від 18 грудня 2023 року в даній справі також вказав, що не визначення судом при розгляді позовних вимог точної суми, яка належить до стягнення, є підставою для ухвалення у справі додаткового рішення.

Адвокат Горбенко К.О., який діє від імені та в інтересах ДП «Українська геологічна компанія», подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні адвокат Федорков В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 та приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Горбенко К.О., який діє від імені та в інтересах ДП «Українська геологічна компанія», проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення суду, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року та постановою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року, було задоволено позов ОСОБА_1 до ДП «Українська геологічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано пункт 5 наказу від 15 березня 2022 року № 32 ДП «Українська геологічна компанія» про звільнення ОСОБА_1 з 15 березня 2022 року у зв`язку зі зміною організаційної структури підприємства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Східно-української геологічної експедиції державного підприємства «Українська геологічна компанія» з 15 березня 2022 року. Стягнуто з ДП «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі про визначення точної грошової суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача ДП «Українська геологічна компанія» на його користь.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким додатковим рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

При цьому, додатковим рішенням можуть вирішуватися окремі питання, котрі не вирішені основним рішенням за умови, якщо з приводу таких вимог досліджувалися докази. Разом з тим, додаткове рішення не може змінювати суті основного рішення.

Відповідно, будучи невід`ємною складовою основного судового рішення, додаткове рішення може бути ухвалене стосовно вимог по суті спору на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом оцінки суду під час судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі про визначення точної грошової суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що судом при розгляді справи було забезпечено принципи диспозитивності та вирішено позов в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, які містилися в матеріалах справи. Фактично позивач просить ухвалити рішення на підставі доказів, які судом не досліджувались, довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5, позивач надав лише із заявою про ухвалення додаткового рішення. Крім того, позивач не оскаржував рішення суду першої інстанції по суті вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що за змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Тобто, поновлюючи працівника на роботі, суд, який ухвалює рішення, зобов`язаний визначити розмір та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому, стягнення судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу не залежать від того чи визначив позивач конкретну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у позовній заяві.

Відповідно до ухваленого рішення за наслідком розгляду спору суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ДП «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому, визначення судом чіткої суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню з ДП «Українська геологічна компанія» на користь ОСОБА_1 , не є виходом за межі позовних вимог та не може розглядатися як ухвалення рішення з питань, що не досліджувалися судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Крім того, як вбачається із судових рішень в даній справі, судом першої інстанції не було визначено чітку суму середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , через те, що відповідач ДП «Українська геологічна компанія» не надав суду доказів на підтвердження розміру заробітної плати позивачадля визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування належних до виплати позивачеві сум.

Не зазначення судом конкретної суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , також позбавляє позивача можливості виконання рішення суду у відповідній частині, що порушує право позивача на доступ до правосуддя та принцип обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили.

У постанові від 18 грудня 2023 року в даній справі Верховний Суд також зазначив, що не визначення судом при розгляді позовних вимог точної суми, яка належить до стягнення, є підставою для ухвалення у справі додаткового рішення з урахуванням положень пункту 2 частини першої статті 270 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково вважав відсутніми підстави для ухвалення додаткового рішення.

При цьому колегія суддів враховує, що ухвалення додаткового рішення в справі належить до компетенції суду, який ухвалив основне рішення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 270 ЦПК України у разі задоволення або часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення за наявності підстав, визначених ч. 2 даної статті суд ухвалює додаткове рішення, а у разі відмови в прийнятті додаткового рішення, суд постановляє ухвалу.

Разом з тим, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, та, дійшовши висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення в справі додаткового рішення, ухвалив додаткове рішення, а не постановив відповідну ухвалу.

Таким чином, додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року підлягає скасуванню з направленням заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Українська геологічна компанія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді