ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6203/23 Провадження № 2/636/210/24
23 серпня 2024 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк (АТ КБ) «ПриватБанк» в особі представника Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У листопаді 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 23.10.2006 року договору № HAYWRX04640096 між банком і ОСОБА_1 останній отримав кредит в розмірі 2387 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Ухвалою судді від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження з урахуванням вимог п.9 ст. 28 ЦПК України, оскільки згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 13.11.2023 № 03-10-25/3411 ОСОБА_1 в реєстрі Чугуївської міської територіальної громади не зареєстрований.
Ухвалою суду від 09.04.2024 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України (за останньою відомою адресою місця реєстрації), відзив на позов не надав.
У зв`язку із зазначеним суд вважає за можливе відповідно до приписів ч.4 ст. 223, ч.2 ст.247 та ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , не здійснюючи фіксування судового процесу.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 23.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (нині- АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № HAYWRX04640096 , за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2387 грн. на строк 12 місяців, строк з 23.10.2006 р. по 22.10.2007 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 38 грн. 19 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 217,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії, що зазначені в заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Договір складається із заяви кредитора та доданих до нього умов і правил надання банком послуг і тарифів. В заяві позичальника зазначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж у сумі250,46 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згодний з тим, що ця заява разом із запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Між тим суд не може в повному обсязі погодитися з розрахунками позивача щодо розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цій справі - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про погашення заборгованості за договором, просив стягнути заборгованість за кредитом, проценти за його користування, заборгованість по комісії за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором банк посилається на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) і Тарифи банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», які не підписані відповідачем. При цьому позивачем не надано достовірних доказів про те, що саме додані до позовної заяви Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника від 23.10.2006 року за № HAYWRX04640096 .
Надані позивачем Умови надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Зазначені за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), і які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до виниклих правовідносин згідно ч.4 ст. 163 ЦПК України.
В заяві позичальника від 23.10.2006 року за № HAYWRX04640096 АТ «КБ «ПриватБанк» на порушення пунктів 3, 3.6, 3.7 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту ( в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) не зазначені розмір та порядок нарахування пені за порушення умов кредитного договору , а також перелік та база розрахунку комісій за надання фінансового інструменту, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. При цьому в п.3.6 Правил зазначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення
кредитного договору тощо). Не надано позивачем доказів правомірного нарахування пені та комісії за кредитним договором й при розгляді справи, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 цих витрат (267,33 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 24,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).
Суд також не може в повному обсязі погодитися з розрахунками позивача щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору позичальнику ОСОБА_1 наданий кредит в розмірі 2387 грн. на конкретно узгоджений ними строк ( тобто з 23.10.2006 р. по 22.10.2027 р.), а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі в цей строк.
Таким чином, позикодавець АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак таких вимог позивач не заявляв.
Як вбачається з наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором № HAYWRX04640096 від 23.10.2006 року загальний залишок заборгованості за процентами на 22.10.2007 року складає 1055,06 грн., що відповідає умовам договору на час його дії. Тому суд вважає, що саме ця сума заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.
Оскільки після закінчення строку кредитування у АТ КБ «ПриватБанк» були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена прозивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування, є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Згідно частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи, що відповідачем не заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, відповідно до частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню: сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1413,59 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в межах строку кредитування в сумі 1055, 06 грн., а всього в сумі 2468,65 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені.
Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268,280-281, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAYWRX04640096 від 23.10.2006 рокув розмірі 2468 ( дві тисячі чотириста шістдесят вісім) гривень 65 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 184,53 гривні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 03 вересня 2024 року.
Суддя І.В. Карімов