_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/344/24
УХВАЛА

13.09.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Міністерство оборони України (03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6), Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту батьківства, а також встановлення факту перебування на утриманні.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18 червня 2024 року заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду в порядку окремого провадження.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Грейніс В.О. надав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що ОСОБА_2 має сумніви щодо того, що її син - ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 , 2019 року народження, тобто існує спір щодо батьківства дитини, який не може бути вирішений в даній категорії справ.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Тищенко М.С. надала до суду заяву в якій також зазначили, що існує спір про право, та відповідно до ст.315 ч.4 ЦПК України просила залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, статтею 315 ЦПК України передбачений перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК).

Умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені юридичні факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, без необхідності повторно звертатись до суду на підставі рішення суду, а також, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

При таких обставинах та з огляду на те, що відсутні докази безспірності вимог заявника, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.315, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з позовом на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.