ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2024 року м. Київ
Справа №369/52/24
Апеляційне провадження №22-ц/824/7300/2024
Провадження №22з/824/1140/2024
Провадження №22з/824/1174/2024
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Федорчук Я.С.
розглянув заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича та заяву представника ОСОБА_6 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , треті особи: приватний виконавець Літвиненко Олексій Вікторович, Державне підприємство «Сетам» про визнання права власності,
Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задоволено.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - залишено без задоволення.
29 червня 2024 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Андрєєвим М. А. через Електронний суд подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка зареєстрована в суді апеляційної інстанції 01 липня 2024 року.
Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції під час винесення постанови 06 червня 2024 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Зазначає, що в додаткових пояснень, поданих ним до суду 05 червня 2024 року була зроблена заява про те, що докази на підтвердження понесення судових витрат будуть подані до суду протягом п'яти днів. Таким чином, відповідна заява була зроблена до закінчення судових дебатів, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України було дотримано.
Що стосується поважності причин неподання доказів раніше, зазначає, що акт виконаних робіт між ним та клієнтами було складено 25 червня 2024 року, тобто вже після складення повного тексту судового рішення. Неможливо було передбачити наперед розмір понесених судових витрат, оскільки засідання у справі переносились, судом витребовувались додаткові пояснення щодо наявності порушеного права апелянтів та підстав для закриття апеляційного провадження. Крім того, він як представник апелянтів, був відсутній у останньому судовому засіданні з поважних причин (участь в іншій судовій справі). За таких умов, дотримано вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України.
Зазначає, що у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції апелянти понеслі наступні витрати:
1) сплата судового збору у розмірі 605,60 гривень, що підтверджується квитанціями, поданими разом з апеляційною скаргою,-
2) надання усних консультацій щодо правових наслідків ухвали про забезпечення позову від 10.01.24 у справі 369/52/24 - по 1000,00 гривень для кожного апелянта;
3) складання спільної апеляційної скарги на ухвалу від 10.01.24 у справі 369/52/24 (загальна вартість 5000 гривень, поділена солідарно між апелянтами);
4) участь у судовому засіданні 16.05.24 з розгляду апеляційної скарги у справі 369/52/24 (загальна вартість 1500 гривень, поділена солідарно між апелянтами);
5) подання додаткових пояснень щодо недоцільності закриття апеляційного провадження у справі 369/52/24 (загальна вартість 2500 гривень, поділена солідарно між апелянтами);
6) подання додаткових пояснень щодо порушених прав та інтересів апелянтів оскаржуваною ухвалою від 10.01.24 у справі 369/52/24 (загальна вартість 2500 гривень, поділена солідарно між апелянтами);
7) складання акту, підрахунок витрат, подання заяви про ухвалення додатково: постанови щодо судових витрат - по 700 гривень кожним апелянтом.
Таким чином, кожний апелянт поніс витрати у розмірі 605,60 гривень судового збору та 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного просить, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 4605,60 гривень (605,60 грн судовий збір та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу) на кожного.
Також заяву про ухвалення додаткового рішення 08 липня 2024 року на електронну адресу суду направила представник ОСОБА_6 - адвокат Щербина Яна Миколаївна.
Заява мотивована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6 , скасовано ухвалу суду першої інстанції та заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - залишено без задоволення.
Зазначає, що порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України апелянт не мав можливості до закінчення судових дебатів у справі зробити відповідну заяву про те, що протягом 5 днів від дати ухвалення рішення ним будуть подані відповідні докази на підтвердження понесених витрат, оскільки розгляд справи за апеляційною скаргою апелянта здійснювався без участі апелянта та його представника.
Оскільки 05.07.2024 року апелянт отримав засобами електронного зв`язку постанову від 06.06.2024 року, протягом 5 днів від дати отримання він надсилає заяву на ухвалення додаткового рішення.
Зазначає, що апелянтом понесені наступні витрати - судовий збір у розмірі 605,60 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
На підставі викладеного, просить ухвалити додаткове рішення у справі №369/52/24, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Від представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 надійшли заперечення на заяву представника апелянтів Андрєєва М.А. про ухвалення додаткового рішення, в яких він вказує на те, що позивач категорично не погоджується з такою заявою, та вважає, що представник скаржника, зловживає своїми правами.
Представник звертає увагу апеляційного суду на те, що ухвалення постанови Київським апеляційним судом відбулося 06 червня 2024 року. В засіданні проголошено вступну та резолютивну частини. Представник скаржників знав про дату, час та місце проведення судового засідання. Більш того, за день до розгляду справи (05 червня 2024 року) подав заяву про розгляд справи без його участі. Отже, представник апелянтів міг дізнатися одразу про результат розгляду апеляційних скарг та у термін, визначений статтею 141 ЦПК України, звернутися до суду з заявою про розподіл судових витрат та надати всі необхідні докази на підтвердження розміру таких витрат.
Однак, адвокат Андрєєв М. А. звернувся до суду з такою заявою лише 29 червня 2024 року, тобто через 23 дні після ухвалення судового рішення, що є зловживанням з його боку своїх прав.
Посилання адвоката Андрєєва М. А. на той факт, що між ним та його клієнтами акт виконаних робіт було складено лише 25 червня 2024 року, вважає безпідставними, оскільки таке «халатне» відношення до своїх обов`язків не є підставою вважати пропуск строку поважним і таким, що підлягає поновленню. При цьому, звертає увагу суду, що належних доказів неможливості підписати акт виконаних робіт у термін 5 днів після ухвалення судового рішення, заявник не надав.
Таким чином, просить суд заяву адвоката Андрєєва М. А. про винесення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат залишити без розгляду.
Щодо розміру витрат на правничу допомогу та наданих заявником доказів на їх підтвердження, представник позивача вказує на те, що представником скаржників разом з заявою було долучено договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт, будь-яких документів про оплату саме тієї суми, яка заявлена ним у клопотанні, адвокат Андрєєв М.А. до суду не надав, а тому не можна вважати, що сума, яку останній просить стягнути з позивачки, як витрати на правову допомогу, є доведеною.
За таких обставин, просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, залишити таку заяву без розгляду, у зв'язку з пропуском заявником строку, визначеного нормами ст. 141 ЦПК України. Щодо витрат на сплату судового збору не заперечує.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому керуючись положеннями ч. 4 ст.270 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у справі за відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про дату і час судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з такого.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави) підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).
В силу ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями ст.127 ЦПК України врегульовані питання поновлення та продовження процесуальних строків і відповідно до ч.1 цієї статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_11 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , треті особи: приватний виконавець Літвиненко Олексій Вікторович, Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання права власності.
Не погодились із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх представником Андрєєвим М.А. подана апеляційна скарга, також апеляційна скарга подана ОСОБА_6 ..
Скаржники вказували на те, що вони не є учасниками вказаної цивільної справи, однак оскаржуваною ухвалою порушуються їх конституційні права на виконання судових рішень в яких вони є стягувачами.
При подачі апеляційних скарг всіма скаржниками було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн з кожного.
В додаткових поясненнях від 06 червня 2024 року представник Андрєєв М.А. вказував на те, що апелянти понесли витрати на правничу допомогу у зв`язку з оскарженням ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову. За таких умов, представник скаржників повідомив суд, що в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, протягом 5 днів після постановлення судом рішення ними будуть подані докази на підтвердження понесення витрат апелянтами на правничу допомогу /т. 2 а.с. 167-169/.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задоволено.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - залишено без задоволення.
В судовому засіданні 06 червня 2024 року приймав участь лише представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9
29 червня 2024 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Андрєєвим М. А. через Електронний суд подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка зареєстрована в суді апеляційної інстанції 01 липня 2024 року.
Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції під час винесення постанови 06 червня 2024 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Зазначає, що в додаткових поясненнях, поданих ним до суду 05.06.2024 була зроблена заява про те, що докази на підтвердження понесення судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів. Таким чином, відповідна заява була зроблена до закінчення судових дебатів, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України було дотримано.
Що стосується поважності причин неподання доказів раніше, зазначає, що акт виконаних робіт між ним та клієнтами було складено 25 червня 2024 року, тобто вже після складення повного тексту судового рішення. Неможливо було передбачити наперед розмір понесених судових витрат, оскільки засідання у справі переносились, судом витребовувались додаткові пояснення щодо наявності порушеного права апелянтів та підстав для закриття апеляційного провадження. Крім того, він як представник апелянтів, був відсутній у останньому судовому засіданні з поважних причин (участь в іншій судовій справі). За таких умов, дотримано вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України.
З наведених обставин вбачається, що представником апелянтів Андрєєвим М.А. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що скаржники понесли витрати на правову допомогу у зв`язку з оскарженням ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, та було зазначено, що в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, протягом 5 днів після постановлення судом рішення ними будуть подані докази на підтвердження понесення витрат апелянтами на правничу допомогу.
Розгляд справи закінчено винесенням постанови 06 червня 2024 року по суті вимог, постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника Андрєєва М. А .. Отже, в порядку виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази розміру витрат, які скаржники сплатили або мають сплатити у зв`язку з розглядом справи, підлягали поданню до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Заяву про відшкодування судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, представником подано до суду 29 червня 2024 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Наслідки пропущення процесуальних строків передбачено ст. 126 ЦПК України, відповідно до положень даної норми право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Поновлення процесуальних строків врегульовано ст. 127 ЦПК України, відповідно до положень частини 1 даної норми суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В заяві про відшкодування судових витрат, що була подана до суду 29 червня 2024 року, про поновлення встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України процесуального строку на вчинення цієї процесуальної дії питання порушено не було, тобто не було заявлено про поновлення процесуального строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи заявника щодо поважності причин неподання доказів раніше, оскільки акт виконаних робіт між ним та клієнтами було складено лише 25 червня 2024 року, тобто вже після складення повного тексту судового рішення, а також на те, що представник був відсутній у останньому судовому засіданні з поважних причин, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки строк передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України для подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу починає відраховується з дати ухвалення рішення, а не з дати його оприлюднення, отримання тощо. А тому на підставі ч.2 ст. 126, ч.8 ст. 141 ЦПК України вказана заява підлягає залишенню без розгляду.
Також заяву про ухвалення додаткового рішення 08 липня 2024 року на електронну адресу суду направила представник ОСОБА_6 - адвокат Щербина Яна Миколаївна.
Заява мотивована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6 , скасовано ухвалу суду першої інстанції та заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - залишено без задоволення.
Зазначає, що порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України апелянт не мав можливості до закінчення судових дебатів у справі зробити відповідну заяву про те, що протягом 5 днів від дати ухвалення рішення ним будуть подані відповідні докази на підтвердження понесених витрат, оскільки розгляд справи за апеляційною скаргою апелянта здійснювався без участі апелянта та його представника.
Так, аналіз норм ст. ст. 126, 134, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 при подачі апеляційної скарги не заявляв про розподіл судових витрат, така заява не була ним зроблена і протягом розгляду справи в суді апеляційної інстанції і до закінчення судових дебатів у справі.
За таких обставин, неподання та незаявлення ОСОБА_6 до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов'язаних із розглядом справи, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.
Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг, то суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задоволено.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - залишено без задоволення.
Скаржники, є особами, які не брали участь в розгляді справи в суді першої інстанції, однак оскаржуваною ухвалою порушуються їх права, а тому ними було подано апеляційні скарги.
Оскільки апеляційні скарги подані представником Андрєєвим М.А. та ОСОБА_6 задоволені повністю, то наявні підстави для ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судового збору за подачу апеляційної скарги по 605,60 грн.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява представника Андрєєва М. А. та заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судового збору підлягає до задоволення частково.
Керуючись ст. 134, ч.8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича та заяву представника ОСОБА_6 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судового збору - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.
Заяву представника ОСОБА_6 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без задоволення.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя-доповідач: В.В. Соколова
Судді: М.В. Мережко