Справа №:755/4712/24
Провадження №: 2-о/755/231/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2024 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту материнства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою в порядку окремого провадження з вимогами:

«Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »

Звернення заявника в порядку окремого провадження для встановлення факту материнства безпосередньо пов`язане з підтвердженням існування обставин, з якими закон пов`язує набуття права на отримання пенсійного забезпечення у зв`язку із втратою годувальника та звернення до компетентних органів Пенсійного фонду України.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства щодо форми та змісту поданої до суду заяви, суддя приходить до наступних висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. (ч. 3 ст. 294 ЦПК України)

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст.175 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що заявником не визначено коло заінтересованих осіб, за участю яких відповідно до вимог статі 315 Цивільного процесуального кодексу України судом розглядається дана категорія справ, зокрема в якості заінтересованої особи не залучено відповідний компетентний орган Пенсійного фонду України до якого зверталась заявник для вирішення питання призначення відповідного виду пенсії та яким відмовлено у призначення пенсії , у разі попереднього звернення заявника з відповідною заявою для призначення пенсії, а також за наявності мають бути залученні інші особи (потенційні спадкоємці), які мають право на отримання такого виду пенсійного забезпечення, у разі виникнення між ними спору.

На виконання ухвали суду заявник має надати нову редакцію заяви із визначеним колом заінтересованих осіб та її копії зі всіма додатками для направлення заінтересованим особам.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на дату звернення з цією заявою до суду становить 605 грн 60 коп.

Переліку заяв, за подання яких не справляється судовий збір, передбаченого статтею 5 Закону України «Про судовий збір».

У п.21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Так, зі змісту заяви вбачається, що заявниця посилається на звільнення від сплати судового збору на підставі п.21ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»

Однак, як убачається із заяви ОСОБА_1 необхідність встановлення факту родинних відносин виникла у зв`язку із відмінностями в написанні прізвища заявниці у відповідних документах, що пов`язане із зміною заявником дівочого прізвища в порядку встановленому чинним законодавством, внаслідок чого її прізвище відрізняється від написання прізвища у свідоцтві про народження дитини, в той же час ці відмінності виникли ще до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та тимчасовою окупацією її територій, тому заявниця не належить до категорії заявників, передбачених п.21 ст. 5 Закону України Про судовий збір, які звільнені від сплати судового збору.

На виконання ухвали суду заявник має надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого за їх зверненням в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, сьомим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.

Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених актових записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.

Якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Про особливості проведення такої державної реєстрації смерті проставляється відповідна відмітка у графі «Для відміток» актового запису про смерть.

Разом з тим, до зави долучено ксерокопія рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого 12 вересня 2023 року у справі №752/12064/23 за позовом ОСОБА_3 , заінтересовані особи - Голосіївський відділ державної реєстрації пактів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , Національна гвардія України військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті.

Ухвалюючи рішення судом встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України у м.Маріуполі Донецької області під час виконання бойового завдання у період воєного стану.

Однак заявником не долучено свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, видане відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, тобто відсутній документ щодо проведення державної реєстрації смерті особи.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Слід звернути увагу заявника, що перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під родинними відносинами необхідно розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Розгляд заяви про встановлення факту про визнання материнства в порядку окремого провадження, можливе лише у випадку, визначеному ст. 132 Сімейного кодексу України (в разі смерті особи, яка є матір`ю дітей, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування), в усіх інших випадках справа про визнання материнства є спором про право та має відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розглядатись в позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 133, 185, 297, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту материнства, - залишити без руху.

Надати можливість заявнику виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання ним ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я :