КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8430/2024
справа №381/2675/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, -

встановив:

У червні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції та 3% річних.

Просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики на загальну суду у розмірі 11700,00 грн; 3% річних у розмірі 228,05 грн; інфляційні витрати у розмірі 548,10 грн, а також судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді, у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн та витрати на правовому допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 19 вересня 2023 року та від 23 вересня 2023 року у розмірі 11700,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1048,33 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 4000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні стягнення правової допомоги у розмірі 3500,00 грн, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального права.

Вказує, що питання щодо розміру гонорару за надання адвокатом правової допомоги погоджується між адвокатом та його клієнтом.

Уважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів, понесених позивачем витрат на правову допомогу, а саме відсутність відповідної платіжної інструкції, є помилковим.

При зверненні до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив про понесені витрати на правову допомогу, долучив договір про надання правової допомоги та копію акту виконаних робіт згідно договору. Тобто вчинив всі дії на підтвердження понесених витрат у зв`язку із отриманням правової допомоги адвоката.

Зауважує, що відповідачка, отримавши матеріали позовної заяви, не надала суду своїх заперечень щодо заявленого розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Посилається на правові висновки Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 у справі №757/47925/15-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №361/6253/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/19, від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у цій частині вимоги задовольнити.

Стягнути судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року оскаржується в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмір 3500,00 грн.

Відмовивши у задоволенні стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн, суд першої інстанції вказав, що такі витрати на правову допомогу є недоведеними у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи відповідних доказів, а саме квитанції, платіжного доручення або будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

У червні 2023 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із цим позовом. Позовна заява підписана 14 червня 2023 року позивачем особисто (а.с.1-5).

До позову долучено фотокопію договору №1 про надання правової допомоги від 5 червня 2023 року (а.с.14-15) та фотокопію акту виконання робіт від 14 червня 2023 року (а.с.13).

Договір №1 укладено 5 червня 2023 року між адвокатом Мельником А.І. (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт), які разом іменовані як сторони, за яким клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором ОСОБА_1 .

За пунктом 1.2. договору №1 правова допомога за цим договором включає: надання правової допомоги - написання позовної заяви у Фастівський міськрайонний суд Київської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За пунктом 1.3. договору №1 адвокат надає додаткові послуги клієнту лише після узгодження обсягів послуг сторонами у додатках до цього договору або в додатковому договорі.

За пунктом 4.1. договору №1 за надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.2. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 3500,00 грн в день написання позовної заяви.

За пунктом 5.1. договору №1 цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до повного виконання робіт та не може бути продовжений за погодженням сторін додатковим договором.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2023 року матеріли справи №381/2675/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних передано на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 23 листопада 2023 року.

Згідно даних протоколу судового засідання від 23 листопада 2023 року сторони в судове засідання не з`явились; розгляд справи відкладено на 25 січня 2024 року (а.с.75).

Згідно даних протоколу судового засідання від 25 січня 2024 року сторони в судове засідання не з`явились, позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином; після виходу суду із нарадчої кімнати проголошено судове рішення (а.с.77).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Установлено, що договором про надання правової допомоги №1 від 5 червня 2023 року позивач та адвокат Мельник А.І. погодили фіксований розмір гонорару за складення адвокатом позовної заяви у цій справі у розмірі 3500,00 грн. Актом виконаних робіт від 14 червня 2023 року підтверджено виконання умов договору №1 щодо написання позовної заяви у цій справі.

Матеріали справи не містять клопотання відповідачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відтак витрати позивача на правову допомогу підтягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3500,00 грн * 94% = 3290,00 грн).

Висновок суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не підтверджено оплату наданих послуг, що є підставою для відмови у задоволенні стягненні понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн, є помилковим, оскільки за змістом статей 137, 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено на 93,78% (11700 грн [задоволені позовні вимоги] / 12476,60 [заявлені позовні вимоги] * 100). За таких обставин, підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу у зв`язку із написанням позовної заяви у розмірі 3282,30 грн (3500,00 грн * 93,78%).

Разом з тим, із матеріалів справи установлено, що 23 листопада 2023 року адвокатом Мельником А.І. подано до суду клопотання про долучення доказів, серед яких подано такі документи:

- платіжну інструкцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» P24AD5732 від 21 листопада 2023 року на суму 4020,10 грн, платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_3 , призначення платежу - «Переказ власних коштів. послуги адвоката, участь суд позика Васильків» (а.с.69);

- договір №4 про надання правової допомоги від 21 листопада 2023 року, укладений між адвокатом Мельником А.І. (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт) (а.с.70),

- акт виконаних робіт від 23 листопада 2023 року згідно договору №4 від 21 листопада 2023 року (а.с.72).

За пунктом 1.2. договору №4 правова допомога за цим договором включає: представлення інтересів ОСОБА_1 в цивільній справі в Васильківському міськрайонному суді Київської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За пунктом 1.3. договору №4 адвокат надає додаткові послуги клієнту лише після узгодження обсягів послуг сторонами у додатках до цього договору або в додатковому договорі.

За пунктом 4.1. договору №4 за надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.2. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 4000,00 грн в день укладення даного договору.

З даних акту виконаних робіт від 23 листопада 2023 року убачається, що відповідно до умов договору №4 від 21 листопада 2023 року адвокатом Мельником А.І. на виконання умов договору надано послуги, а саме участь в судовому засіданні в Васильківському міськрайонному суді Київської області (без дати) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Із змісту рішення суду убачається, що суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 4000,00 грн. Суд вказав, що розмір витрат на правничу допомогу на підставі договору №4 про надання правової допомоги від 21 листопада 2023 року встановлений у фіксованому розмірі 4000,00 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг.

Проте, як убачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першій інстанції стороною позивача не було порушено питання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн згідно договору №4, а лише подано клопотання про долучення доказів, які стороні відповідачки не направлено.

При цьому, частиною 9 статті 83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Порушення заявником приписів частини 9 статті 83 ЦПК України, а саме не направлення іншій стороні доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат на правову допомогу, позбавляє іншу сторону можливості підготувати та подати до суду відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Разом з тим, в порушення вимог статті 83 ЦПК України до клопотання від 23 листопада 2023 року стороною позивача не було додано доказів направлення вказаних в клопотанні документів іншому учаснику справи, що позбавило відповідачку можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

У відповідності до вимог частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зауважує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції судом призначено два судових засідання (23 листопада 2023 року та 25 січня 2024 року), проте з даних протоколів судових засідань жодне засідання фактично не відбулось. Тобто, за таких обставин не мало місця надання позивачу адвокатом Мельником А.І. послуги на виконання умов договору №4 від 21 листопада 2023 року у вигляді участі в судовому засіданні у цій справі згідно акту виконаних робіт від 23 листопада 2023 року.

За наслідками розгляду позову в суді першої інстанції ухвалено рішення суду, яким з відповідачки на користь позивача стягнути відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

У постанові Верховного Суду у справі №183/7850/22 від 31 січня 2024 року вказано: «Касаційний суд вже звертав увагу, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61-4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22))».

Установлено, що за наслідками розгляду позовної заяви підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу, понесені у зв`язку із написанням позовної заяви, у розмірі пропорційно до розміру позовних вимог - 3282,30 грн.

Відтак, ураховуючи вище наведене, а також принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), колегія суддів робить висновок про те, що в межах цієї справи доведеними є витрати на правову допомогу у розмірі 3282,30 грн, поряд з цим судом першої інстанції ухвалено про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн, відтак апеляційний суд не убачає підстав для додаткового стягнення витрат 3500,00 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова