Провадження № 2/364/338/24
У х в а л а

про залишення позову без руху

06.09.2024, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування ( фактичне місце проживання): АДРЕСА_2 , БМГО « Садове товариство «Урочище Товста), м. Біла Церква, Київська область, 09113, № тел: НОМЕР_3, засоби електронного зв`язку не зазначено, щодо наявності електронного кабінету не зазначено)

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП не вказано, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , № тел.: НОМЕР_2 , засоби електронного зв`язку інформація щодо наявності електронного кабінету відсутня),

третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області ( місцезнаходження: вул.: П. Скоропадського, 8, м. Біла Церква, Київська область, 09107, засоби зв`язку не зазначено, відомості щодо наявності електронного кабінета відсутні)

про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И Л А:

31.07.2024 позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про позбавлення батьківських прав.

01.08.2024 суддя ознайомившись з матеріалами справи встановила, що така позовна заява не підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області та згідно встановленої інформації направила справу до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 03.09.2024. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи суддя встановила, що така заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

За вимогами частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 175 та 177 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду .

Так, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України ця позовна заява не містить: електронної пошти та відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача і відповідача, третьої особи; ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, електронної пошти та відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету - третьої особи.

Всупереч положенню п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, звертаючись до суду із позовною заявою позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відповідно двох дітей при цьому у позовній заяві не наведено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, які підтверджують вказані обставини.

Так, згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2017 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Однак у позові відсутні будь які дані з приводу того, чи вживалися до відповідачки заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідачки, до заяви не долучено належних доказів щодо попередження матері про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, які би підтверджували провину матері та свідчили про неможливість зміни поведінки.

Окрім наведеного слід зазначити, що позивачем не дотримано положень статті 95 ЦПК України, якою передбачено, що письмові докази до суду подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку "З оригіналом згідно"; особистого підпису особи, яка засвідчує копії; ініціали та прізвище, дату засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Окрім зазначеного звертаю увагу позивача, що засвідчення копій документів, що видаються органами державної влади, здійснюється на підставі Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», згідно з наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144 який з 1 вересня 2021 року набрав чинності.

З 01.09.2021 юрособам треба оформляти службові документи саме згідно з ДСТУ 4163:2020, чия дія поширюється на державні органи, органи місцевого самоврядування, установи, підприємства, організації та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально- цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності.

Таким чином підприємства застосовують ДСТУ 4163:2020 обов`язково, а ФОПи можуть застосовувати цей стандарт за бажанням. Дія стандарту №?55 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» припинено з 01 вересня 2021 року.

Всупереч наведеним вимогам закону позивач долучив до позовної заяви копію рішення Володарського районного суду Київської області від 10.11.2022 ( справа № 364/528/22) про розірвання шлюбу однак зазначений процесуальний документ належним чином не завірений, а є довільної форми та змісту.

Тобто до позовної заяви долучено судове рішення не посвідчене ( не завірена копія), як того вимагає та передбачає інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України ( копія судового рішення, виготовлена апаратом суду у паперовій формі, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. Копії судових рішень, що набрали законної сили або підлягають негайному виконанню повинні бути прошиті, пронумеровані, засвідчені та скріплені відповідною печаткою суду).

Вказуючи на належність засвідчення копії слід зазначити, що лише у разі якщо неможливо видати копію судового рішення в суді, який ухвалив судове рішення, така копія може бути виготовлена з ЄДРСР за заявою особи судом, якому визначено територіальну підсудність справ, або судом апеляційної інстанції за підсудністю, встановленою законом.

Однак, ніхто не клопочеться перед судом, про долучення до матеріалів справи належної копії зазначених вище письмових доказів та не вказує, що вони позбавлені можливості самостійно отримати такі.

Усуваючи недоліки позивачу слід взяти до уваги, що згідно ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку, що наявні перешкоди для прийняття заяви до свого провадження.

Згідно правил ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 даної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач, усуваючи недоліки, повинен:

- привести позов у відповідність до вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме зазначити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

-обґрунтувати свої вимоги, щодо позбавлення батьківських прав матері дітей, виклавши відповідні обставини справи та зазначивши належні докази які би свідчили про її винну поведінку;

- додати до заяви належним чином засвідчені копії письмових доказів та долучити належним чином засвідчене рішення суду про розірвання шлюбу, або зазначити з яких підстав воно не може бути долучене до своєї позовної заяви.

Слід зауважити, що залишення заяви (позовної заяви ) без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При цьому враховую позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, пункту 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З огляду на встановлені обставини та наведені вимоги закону, подану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачці строк для усунення виявлених недоліків. Роз`яснити положення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, за якими в разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області

про позбавлення батьківських прав, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі суду недоліки в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, її буде визнано неподаною та повернуто зі всіма доданими документами.

Копію ухвали направити позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Г. Л. Моргун