К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2024 року місто Київ

справа № 381/48/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/593/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у складі судді Ковалевської Л.М. від 19 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ТОВ «Будинок Комфорту» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ТОВ «Будинок Комфорту» зареєстроване як юридична особа та здійснює господарську діяльність, пов`язану з роздрібною торгівлею побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів.

28 травня 2021 року між ТОВ «Будинок Комфорту» як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем в режимі онлайн укладено договір оренди майна з правом викупу №011 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору ТОВ «Будинок Комфорту» передало ОСОБА_1 у строкове платне володіння та користування майно, що визначене у пункті 2 договору як об`єкт оренди - Ref/2D BOSCH KGN39VL316, вартістю 42 468,00 грн строком на 12 місяців зі сплатою орендарем щомісячного платежу у розмірі 3 539,00 грн з наступним переходом

права власності на об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених договором та Правилами надання в оренду, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства.

Свої зобов`язання за договором ТОВ «Будинок Комфорту» виконав у повному обсязі та передав орендареві у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди шляхом його направлення з використанням оператора поштового зв`язку «Нова Пошта».

Натомість орендар свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує та не вносить орендні платежі, визначені пунктом 3 договору та розділу 5 Правил, внаслідок чого у орендаря утворилась заборгованість.

У зв`язку з тим, що відповідачка належним чином не виконала умови договору оренди майна з правом викупу, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з неї заборгованість, розмір якої з урахуванням санкцій визначених договором складає 127 404,00 грн, з яких: 42 468,00 грн - вартість об`єкту оренди; 21 234,00 грн - штраф; 21 234,00 грн - пеня; 42 468,00 грн - орендна плата.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» заборгованість за договором оренди майна з правом викупу від 28 травня 2021 року № 011 в розмірі 63 702 грн, з яких: заборгованість за орендними платежами - 42 468 грн та штраф - 21 234 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» судовий збір в розмірі 1 240,50 грн.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що сторони в електронній формі уклали договір оренди з правом викупу, у зв`язку з чим 28 травня 2021 року орендодавець направив орендарю в його особистий кабінет підтвердження укладення договору. У пункті 3 договору сторони погодили, що сплата орендної плати у розмірі 3 539 грн здійснюється орендарем до 28-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення Договору протягом строку оренди, який становить 12 місяців, де днем внесення останнього платежу є 28 травня 2022 року. Суд установив, що ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання виконав, а предмет оренди передав у тимчасове користування відповідачу, що підтверджується Експрес-накладною «Нова пошта» №9723 від 28 травня 2021 року. Факт вручення (отримання) відповідачу відправлення за вказаною накладною також підтверджується листом ТОВ «Нова пошта» та доданим до нього реєстром (переліком) адресатів (одержувачів) з відміткою про отримання. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилася заборгованість перед орендарем зі сплати орендних платежів, що складає 42 468,00 грн.

25 квітня 2022 року позивач скористався правом, наданим пунктами 6.4.6 та 8.5 Правил, надіславши на адресу відповідача повідомлення про припинення договору з 25 травня 2022 року та необхідність сплатити загальну вартість оренди та повернення об`єкту оренди. Враховуючи, що відповідачка не виконала умови укладеного між сторонами договору та допустила прострочення зі сплати орендних платежів, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за орендними платежами в розмірі 42 468,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення вартості викупу майна суд зазначив, що згідно зі статтею 705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідно до договору орендні платежі є вартістю об`єкта оренди, то вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 42 468,00 грн вартості об`єкта оренди задоволенню не підлягає, так як вартість об`єкта оренди вже стягнута та становить суму прострочених орендних платежів з урахуванням сплачених внесків. В іншому випадку відбудеться подвійна оплата вартості товару за комбінованим договором найму-продажу.

Щодо стягнення неустойки суд зазначив, що умовами укладеного між сторонами договору оренди крім штрафу (пункти 8.4, 8.5 Правил) за порушення строків внесення орендних платежів передбачена сплата ще й неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення (пункт 6.4.6 Правил).

Водночас за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки за змістом статті 549 ЦК України штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності - неустойки, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Позивач надав суду докази про порушення відповідачкою умов договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення орендної плати. У той же час, за це порушення позивачем нараховано і штраф, і пеню, що, відповідно до вказаного вище, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

Тому суд уважав за необхідне стягнути з відповідачки неустойку у виді штрафу у розмірі 21 234,00 грн та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у розмірі 21 234,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягненню штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилається на те, що як договір оренди, так і Правила надання майна в оренду не підписані сторонами. Зазначає, що доказів передання об`єкта оренди орендарю матеріали справи теж не містять. Акцентує на тому, що договір оренди, за твердженням позивача, укладається шляхом заповнення в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача, однак указаний документ у справі відсутній, що свідчить про ненадання орендарем акцепту на пропозицію орендодавця. Наполягає на тому, що документи, надані позивачем, не свідчать про укладення сторонами договору в розумінні статей 3, 11, 12 Закону

України «Про електронну комерцію», а тому стягнення з нею штрафу, передбаченого договором та Правилами, які нею не підписані, суперечить вимогам закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 28 травня 2021 року ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачкою в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача уклали договір оренди майна з правом викупу №011, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого орендодавець зобов`язався передати орендареві майно Ref/2D BOSCH KGN39VL316, а остання зобов`язувалася прийняти це майно у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, та сплачувати орендну плату.

Того ж дня орендодавцем направлено орендарю у його особистий кабінет підтвердження укладання договору.

У пункті 3 договору сторони погодили, що сплата орендної плати у розмірі 3 539,00 грн здійснюється орендарем до 28-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом строку оренди, який становить 12 місяців, де днем внесення останнього платежу є 28 травня 2022 року.

ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання виконав, передавши об`єкт оренди у тимчасове користування відповідачки, що підтверджується Експрес-накладною «Нова пошта» №9723 від 28 травня 2021 року.

Факт вручення (отримання) відповідачу відправлення за вказаною накладною, також підтверджується листом ТОВ «Нова пошта» та доданим до нього Реєстром (переліком) адресатів (одержувачів) з відміткою про отримання.

Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором утворилася заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендних платежів, що складає 42 468,00 грн.

Відповідно до пункту 4 договору за прострочення орендних платежів орендодавець має право нарахувати орендарю пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором. Орендодавець залишає за собою право нараховувати орендарю пеню в розмірі меншому, ніж 3% на власний розсуд.

Відповідно до пункту 6.4.6 Правил надання майна у оренду у разі припинення договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, у якому він був одержаний з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення, а також штраф у розмірі, визначеному пунктом 8.5 даних правил.

Відповідно до пункту 8.5. Правил надання майна у оренду у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу, орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з правом викупу, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язаний сплатити вже нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною у договорі оренди майна з правом викупу за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення договору оренди майна з правом викупу орендних платежів, або повернути об`єкт оренди.

25 квітня 2022 року позивач надіслав на адресу відповідачки повідомлення про припинення договору з 25 травня 2022 року та необхідність сплатити загальну вартість оренди й його повернення орендодавцеві.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості за Договором №011 оренди майна з правом викупу від 28 травня 2021 року становить 127 404,00 грн, з яких: 42 468,00 грн - вартість об`єкта оренди; 21 234,00 грн - штраф; 21 234,00 грн - пеня; 42 468,00 грн - заборгована орендна плата.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 759 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Отже, за своїми правовими ознаками договір найму-продажу є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої наймач (орендар) передає покупцю товар у користування за плату з правом його викупу та набуває право вимоги оплати товару з розстроченням платежу, а покупець несе зобов`язання прийняти та оплатити товар.

Такий договір є змішаним договором, оскільки він містить елементи купівлі-продажу та майнового найму.

Особливості укладення правочинів в електронній формі врегульовані Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII).

Відповідно до пунктів 5 - 7 статті 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього

договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

За положеннями статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами в розумінні ЦПК України.

Відповідно до статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних

особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Звертаючись з цим позовом до суду, ТОВ «Будинок Комфорту» посилалося на те що, 28 травня 2021 року ОСОБА_1 через веб-сайт https://dcomfort.com.ua шляхом введення логіну та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з нього через інформаційно-телекомунікаційну систему подала заявку на укладення договору, де вказала свої персональні дані - дані паспорта, місце проживання та номер телефону, адресу доставки товару, та копії самих документів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження наявності між сторонами договірних відносин позивач разом з позовною заявою надав суду копію договору оренди майна з правом викупу №9723 від 28 травня 2021 року; підтвердження укладення договору, надіслане на електронну адресу «»; лист ТОВ «Нова пошта» з доданим до нього реєстром (переліком) адресатів (одержувачів) з відміткою про отримання посилки; копії паспорту позивачки, її РНОКПП, а також фото відповідачки разом з паспортом, які були завантажені відповідачкою до особистого кабінету при акцептуванні оферти позивача, а також Log-file з особистого кабінету відповідачки, який відображає послідовність дій орендаря при укладенні договору.

Зокрема, згідно з наданими позивачем документами ОСОБА_1 в особистому кабінеті здійснила таку послідовність дій 28 травня 2021 року: вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі), заповнення заявки / завантаження документів, ознайомлення з офертою договору (вибір опції «підписати»), підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття), отриманого на наданий нею телефонний номер.

Відповідно до експрес - накладної №9723 від 28 травня 2021 року позивач відправив відповідачці об`єкт оренди - Ref/2D BOSCH KGN39VL316, який за даними оператора поштового зв`язку «Нова пошта» щодо відстеження посилки відповідачка отримала.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами укладено договір оренди майна з правом викупу шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII. Місцевий суд також обґрунтовано встановив, що відповідачка отримала об`єкт оренди кур`єрською службою ТОВ «Нова пошта», однак орендні платежі за користування ним не сплачувала.

Встановлені судом першої інстанції обставини виникнення між сторонами правовідносин за договором найму з правом викупу скаржницею не спростовано.

Колегія суддів ураховує, що незважаючи на те, що факт укладення та підписання договору оренди відповідачка в апеляційній скарзі не визнає, однак проти стягнення з неї заборгованості за орендними платежами, тобто вартості отриманого та збереженого в себе майна, ОСОБА_1 не заперечує.

Водночас слушними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції крім заборгованості за орендними платежами стягнув з відповідачки ще й штраф, передбачений Правилами надання майна у оренду ТОВ «Будинок Комфорту», які відповідачкою не підписувались.

Так в укладеному сторонами договорі в пункті 4 сторони погодили, що за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця пеню в розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором.

Інших видів цивільно-правової відповідальності орендаря за невиконання умов договору, ніж пеня, укладеним між сторонами договором не передбачено.

Натомість відповідно до пункту 8.5. Правил надання майна у оренду у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу, орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з правом викупу, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язаний сплатити вже нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною у договорі оренди майна з правом викупу за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення договору оренди майна з правом викупу орендних платежів, або повернути об`єкт оренди.

Тобто стягнутий судом першої інстанції штраф передбачений внутрішнім нормативним документом позивача, відомостей про ознайомлення з яким відповідачки під підпис матеріали справи не містять.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці додані до позовної заяви Правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір оренди, а також того, що вказані Правила на момент укладення договору оренди взагалі містили умови щодо сплати штрафу.

За відсутності належного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачці Правила, відсутність у договорі оренди домовленості сторін про сплату штрафів, надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору оренди з правом викупу.

При цьому колегія суддів застосовує до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 у справі № 342/180/17, який згідно частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Колегія суддів при ухваленні рішення в цій справі приймає до уваги лише умови, викладені безпосередньо у договорі, підписаному сторонами, без врахування умов, визначених Правилами надання майна в оренду, які відповідачкою не погоджувалися.

З огляду на викладене в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 21 234 грн, передбаченого Правилами, належить відмовити.

У цьому контексті апеляційний суд зауважує, що У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені у статті 367 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції позов ТОВ «Будинок Комфорту» задовольнив частково, стягнувши заборгованість за орендними платежами в розмірі 42 468 грн та штраф у розмірі 21 234 грн. У задоволенні вимог про стягнення вартості об`єкта оренди в розмірі 42 468 грн та пені в розмірі 21 234 грн місцевий суд відмовив.

До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернулася винятково відповідачка, яка оскаржила судове рішення в частині стягнення з нею штрафу в розмірі 21 234 грн.

ТОВ «Будинок Комфорту» з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені до апеляційного суду не звертався.

Тому за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 з урахуванням меж апеляційного перегляду, доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання щодо законності та обґрунтованості відмови у стягненні з відповідачки на користь позивача пені, яка, на відміну від штрафу, умовами укладеного між сторонами договору передбачена.

За змістом пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування викладеного апеляційна скарга відповідачки підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягненні з ОСОБА_1 штрафу - скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі статті 141 ЦПК України з ТОВ «Будинок Комфорту» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом справи, які складаються із судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 861,50 грн.

За правилами частини 10 наведеної статті, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки згідно з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 мала сплатити на користь ТОВ «Будинок Комфорту» судовий збір в розмірі 1240,50 грн, то суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести взаємозалік судових витрат, скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» судового збору в розмірі 1240,50 грн, та стягнути з ТОВ «Будинок Комфорту» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 621 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» штрафу в розмірі 21 234 грн та у частині розподілу судових витрат скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 621 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: