Справа № 199/8443/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., за участі заявника боржника ОСОБА_1 , представника заінтересованої оособистягувача Просяник Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича, заінтересована особа-стягувач ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

Боржник, як сторона виконавчого провадження, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Скарга обґрунтована тим, що згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 27.01.2015р., з нього, як боржника, стягуються аліменти на користь стягувача ОСОБА_2 , на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.11.2015р., до повноліття дитини.

На примусовому виконанні у Соборному ВДВС у м.Дніпро, у державного виконавця Мельник Д.Д. перебуває виконавче провадження № 50728061, з примусового виконання виконавчого листа № 199/8443/15-ц, виданого судом 19.02.2016р.,про стягнення з нього аліментів.

Заявник наголошує, що він регулярно, крім щомісячних вирахувань з його зарплати, як проводилась працівниками бухгалтерії, на протязі 2022р. -2023рр. купував для своєї доньки та передавав їй особисто або через її матір різноманітні товари - одяг, особисті речі, предмети для навчання, комп`ютер та гаджети до нього, дорогі мобільні телефони, сплачував навчання доньки, курси, ремонт комп`ютерного обладнання та його обслуговування, купував запчастини до комп`ютера, придбавав все це саме для доньки , але не в рахунок сплати аліментів, та інші товари, про що маю відповідні чеки та квитанції про сплату цих речей та послуг. Ці придбання були в рахунок аліментних платежів на утримання дитини, про що добре знає як дитина, так і сама стягувач.

Згідно наданих квитанцій, сума придбаних товарів та послуг складає 100324,67 грн. за період з червня 2022 року по травень 2023 року.

25.04.2024 року заявник письмово звернувся до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича для офіційного зарахування платежів. В травні 2024 року він отримав письмову відмову керівника Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), датовану 10.05.2024 року. Про зарахування платежів в рахунок сплати аліментів.

Заявник просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Соборного ВДВС у м.Дніпрі Мельника Леоніда Леонідовича, яка виразилась у відмові від 10 травня 2024р. у зарахуванні до розрахунку заборгованості по аліментах сум придбань та виплат на користь стягувача ОСОБА_2 - протиправною та зобов`язати державну виконавчу службу Соборного районного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) врахувати надані ним квитанції про сплату аліментів, на користь стягувачки - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 100324,67 грн. в межах виконавчого провадження ВП № 50728061.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Представник стягувача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, пояснивши, що відсутні будь-які докази, щоб хоч якимось чином погоджувались зазначені ОСОБА_1 витрати з ОСОБА_2 та отримувалась її згода, тож кошти витрачені ОСОБА_1 за власним бажанням та на власний розсуд не можуть бути зараховані в рахунок сплати аліментів на утримання дитини. Зазначив, що ОСОБА_1 дійсно здійснював подарунки доньці, зокрема в зазначений скаржником список ввійшли і його подарунки доньці на день народження - як то смартфон «Самсунг» у 2022 році та смартфон «Айфон» у 2023 році. Не заперечував, що зазначені скаржником подарунки доньці дійсно мали місце, окрім дитячої постільної білизни від 31.12.2022 року на суму 9834,00 гривень. Представник зазначив, що ОСОБА_1 на власний розсуд за власним бажанням у особистому спілкуванні з дитиною купує дитині речі, техніку, подарунки, не погоджуючи зі ОСОБА_2 ні потреби у зазначених речах, ні їх вартість. Таким чином, всі зазначені ОСОБА_1 речі не можуть бути зараховані в рахунок аліментів, а дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича є правомірними.

Вислухавши учасників справи, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року по цивільній справі №199/8443/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 04.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває ВП № 50728061 з примусового виконання виконавчого листа № 199/8443/15-ц, виданого 19.02.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

25.04.2024 року боржник звернувся до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича для офіційного зарахування платежів. Керівником Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надано відповіль боржнику, датовану 10.05.2024 року, згідно до змісту якої про зарахування платежів в рахунок сплати аліментів боржнику відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначені у заяві суми придбань та виплат не можуть бути враховані до розрахунку заборгованості, оскільки вони були здійснені безпосередньо на користь дитини, що зазначає сам скаржник, а відповідно до виконавчого листа № 199/8443/15-ц, виданого 19.02.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, аліменти повинні сплачуватись на користь матері ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що:

виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника; розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів; у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувану, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, скаржником не надано квитанцій про сплату аліментів на користь стягувана, а законами України не передбачено право виконавця зараховувати в рахунок сплати аліментів понесені боржником витрати на придбання товарів або оплати послуг, тож у державного виконавця були відсутні підстави для врахування пред`явлених платником аліментів квитанцій як суми аліментів сплачених в добровільному порядку, та відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням пред`явлених боржником квитанцій.

Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

Таким чином, витрати на утримання дитини, зокрема на харчування, ліки, сезонний одяг та взуття, відносяться до тих матеріальних потреб дитини, які покриваються коштами на утримання дитини, а саме, аліментами, що мають винятково цільовий характер, спрямовані на утримання дитини, для забезпечення та створення належних умов для виховання та розвиток неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо).

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

Таким чином, положення стосовно стягнення додаткових витрат на дитину стосується особливих обставин. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо.

Вказані у скарзі подарунки були придбані скаржником за власною ініціативою у добровільному порядку, а тому їх вартість не може бути зарахована до суми аліментів.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вказаних обставин, суд вважає, що державний виконавець не порушив чинне законодавство, відмовляючи заявнику у зарахуванні коштів у рахунок сплачених аліментів.

За вказаних обставин, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,81,258,259,260,450,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко