КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Міхо Кирила Вадимовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Зазначила, що вона і відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Вона володіє 1/4 та 1/6 часткою квартири, а відповідач - 1/2 та 1/12 часткою квартири. Загальна площа квартири становить 72,5 кв.м., а тому їй належить приблизно 30,2 кв. м., а відповідачу - 42,3 кв. м. Квартира складається з наступних приміщень: 1) 1-а кімната площею 17,4 кв. м., 2) 2-а кімната площею 12,0 кв. м., 3) 3-а кімната площею 11,1 кв. м., 4) кухні площею 7,5 кв. м., 5) ванної кімнати площею 5,6 кв. м., 6) вбиральні площею 1,3 кв. м., 7) коридору площею 12,2 кв. м., 8) комори площею 0,9 кв. м., 9) лоджії площею 2,6 кв. м., 1,9 кв. м. Протягом тривалого часу вона і відповідач не можуть дійти згоди про добровільний поділ або порядок користування спільним майном.

ОСОБА_2 просила поділити квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виділивши їй у власність, як окремий об`єкт нерухомості частку зазначеної квартири, а саме: одну кімнату площею 17,4 кв.м., припинивши право спільної часткової власності та залишити в загальному користуванні наступні приміщення: кухню площею 7,5 кв.м., ванну кімнату площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 12,2 кв.м., комору площею 0,9 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Проведено реальний розподіл квартири,яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Виділено у власність ОСОБА_2 1/4 та 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: одну кімнату площею 17,4 кв.м. та залишено в загальному користуванні наступні приміщення: кухню площею 7,5 кв.м., ванну кімнату площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 12,2 кв.м., комору площею 0,9 кв.м. Виділено у власність ОСОБА_1 1/2 та 1/12 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: кімнату площею 12,0 кв. м. та кімнату площею 11,1 кв. м. та залишено в загальному користуванні наступні приміщення: кухню площею 7,5 кв.м., ванну кімнату площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 12,2 кв.м., комору площею 0,9 кв.м. У зв`язку з поділом квартири в натурі право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , припинено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Задовольняючи позов ОСОБА_2 про поділ квартири в натурі квартири, суд першої інстанції не врахував, що виділ в натурі часток жилого будинку або квартири, що є спільною частковою власністю можливий якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Звертає увагу на в справі не була проведена будівельно-технічна експертиза.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник повторно не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до правовстановлюючих документів ОСОБА_2 належить 5/12 частина квартири (1/4 + 1/6), а ОСОБА_1 - 5/12 частини квартири (1/2 + 1/12) (а.с. 11-14).

Відповідно до технічного паспорта Київського міського бюро технічної інвентиризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 31 серпня 2015 року, загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 72,50 кв.м., житлова площа - 40,50 кв.м. Квартира знаходиться на другому поверсі девятиповерхового будинку та складається з наступних приміщень: 1) 1-а кімната площею 17,4 кв. м.; 2) 2-а кімната площею 12,0 кв. м.; 3) 3-а кімната площею 11,1 кв. м.; 4) кухні площею 7,5 кв. м.; 5) ванної кімнати площею 5,6 кв. м.; 6) вбиральні площею 1,3 кв. м.; 7) коридору площею 12,2 кв. м.; 8) комори площею 0,9 кв. м.; 9) лоджії площею 2,6 кв. м., 1,9 кв.м.(а.с. 8-10).

ОСОБА_2 порушила питання про поділ квартири та виділення їй у власність, як окремого об`єкта нерухомості частки зазначеної квартири - одної кімнати площею 17,4 кв.м., припинивши право спільної часткової власності та залишити в загальному користуванні наступні приміщення: кухню площею 7,5 кв.м., ванну кімнату площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 12,2 кв.м., комору площею 0,9 кв.м.

Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив, здійснивши реальний поділ спірної квартири

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом положень ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України у спорах про поділ будинку або квартири в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок або квартири може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виділ часток (поділ) будинку або квартири, що перебуває в спільній частковій власності, припиняє право часткової власності на такий будинок або квартиру, а тому, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку або квартири в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц від 11 жовтня 2021 року, в справі № 450/2380/18 від 20 липня 2022 року.

Відповідно, поділ будинку або квартири не може бути проведений шляхом виділення у власності сторін окремих житлових кімнат та залишення у спільному користуванні допоміжних приміщень, таких як кухня, санвузол, вбиральня, коридор та ін.

Суд першої інстанції зазначив про проведення поділу спірної квартири, виділивши у власність ОСОБА_2 одну кімнату площею 17,4 кв.м., а у власність ОСОБА_1 - кімнату площею 12,0 кв. м. та кімнату площею 11,1 кв. м., а також залишив в загальному користуванні приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору і комори, що не відповідає вищенаведеним нормам матеріального права.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази технічної можливості поділу квартири АДРЕСА_1 в натурі, з виділенням кожному із співвласників ізольованої квартири. З технічного паспорта вбачається, що спірна квартира має лише один вхід, один прохід через коридор в різні кімнати, одну кухню та ванну кімнату.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Міхо Кирила Вадимовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.