КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/8369/23

номер провадження №22-ц/824/10646/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року /суддя Савлук Т.В./

у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Сенс Банк», звертаючись з позовом до Дарницького районного суду міста Києва, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 501350518 від 20 серпня 2021 року, яка станом на 22 січня 2023 року становить 251 147 грн 92 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, що є предметом позовних вимог.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 501350518 від 20 серпня 2021 року у розмірі 251 147 гривень 92 копійки та судовий збір у розмірі 3 767 гривень 22 копійки, а всього на загальну суму 254 915 ( п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 14 копійок./а.с. 94-98/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивачем не доведено укладення кредитного договору № 501350518 від 20.08.2021 року. Без наявності в матеріалах справи акцепту з боку Банку пропозиції на укладення кредитного договору неможливо встановити на яких саме умовах такий було укладено, та чи було його укладено взагалі. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору

про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказував і на те, що як вбачається із наданої позивачем виписки по рахунку за карткою Банком систематично нараховувалась комісія за розрахунково-касове обслуговування. Погашення такої комісії, відповідно до наданої Банком виписки, здійснювалось за рахунок збільшення кредиту. Комісія за обслуговування кредиту є незаконною. Вказував, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11. частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної лінії № 501350518 від 20.08.2021 року не містить пункту про встановлення будь якої комісії, яка повинна була б сплачуватись на користь банку. Враховуючи вищевикладене, вважав що вимоги позивача про стягнення з Відповідача 43 900,00 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а сплачені 23 400,00 грн повинні зараховуватись в рахунок погашення тіла кредиту, а не в рахунок сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування. Отже, вказував, що судом першої інстанції не перевірено чи відповідає сума заявлена позивачем до стягнення, фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

АТ «Сенс Банк» про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк»; Оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501350518, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501350518 від 20 серпня 2021 року; Паспорт споживчого кредиту; Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб; Заяву (акцепт) № 248.501350518.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування.

Офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501350518, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20 серпня 2021 року визначено наступні умови споживчого кредиту: тип кредиту - «кредит готівкою»; сума кредиту - 200 000 грн 00 коп.; процентна ставка - 21,99 % річних, тип ставки - фіксована, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 36 місяців.

Згідно з вищевказаною Офертою ОСОБА_1 запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, та надати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких запропоновано встановити комісійну винагороду: а саме: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної у цій Оферті на час укладання Угоди без ПДВ; б) за обслуговування (управління) кредиту 1,95% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Дата повернення кредиту - 20 серпня 2024 року.

У розділі ІІ Оферти ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений, у тому числі у письмовій формі, зокрема: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; з інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці банку у мережі Інтернет за посиланням: www.alfabank.ua.

У Додатку № 1 до Угоди та Додатку № 4 до Договору, що є невід`ємною частиною Угоди, визначено детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою.

Водночас 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, яким погоджено умови кредитування, визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту та порядок повернення кредиту. Зокрема, пункт 6 Паспорту споживчого кредиту регламентує наслідки невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, а саме: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 26 %; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 гривень в день виникнення прострочки; 300 гривень у разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів.

Згідно із меморіальним ордером № 486499856 від 20 серпня 2021 року AT «Сенс Банк» здійснено перерахунок коштів у розмірі 200 000 гривень 00 копійок, отримувач: ОСОБА_1 , код отримувача: , банк отримувача: AT «Сенс Банк», призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором № 501350518, від 20 серпня 2021 року.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк».

30 листопада 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни щодо найменування АТ «Альфа-Банк» - змінено на АТ «Сенс Банк».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами першою, третьою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 Цивільного кодексу України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501350518 від 20 серпня 2021 року, погашення кредитної заборгованості відповідачем не здійснювалося, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 251 147 грн 92 коп., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 173 145 грн 49 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 35 102 грн 43 коп., заборгованості за комісією у розмірі 42 900 грн 00 коп., що підлягає стягненню з відповідача, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується належними та допустимими доказами.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 на спростування заявлених вимог не надав суду належних доказів щодо відсутності заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та/або будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину.

Відповідно до положень статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку, визначеному п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а відповідно позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за кредитним договором № 501350518 від 20 серпня 2021 року у розмірі 251 147 грн 92 коп.

Доводи апеляційної скарги, щодо неприйняття оферти, апеляційним судом відхиляються, оскільки спростовуються меморіальним ордером про перерахування коштів. /а.с. 14/, сама оферта підписана позичальником /а.с. 6 зворот/

Відхиляються також і доводи щодо включення до розрахунків безпідставного нарахування комісії за обслуговування та посилання на відповідні правові позиції, оскільки комісія банком нараховувалась за розрахунково-касове обслуговування за проведеними платежами, а не за надання інформації по кредиту.

Крім того, в разі доведення нечинності умов укладеного договору, апелянт не позбавленим звернутись з такими вимогами до суду, зокрема і щодо перерахунку. В даному провадженні нечинність окремих умов договору не була предметом розгляду, а суми, які вказує апелянт, не повинні були бути стягнуті не містять ані розрахунків, ані обґрунтувань з посиланням на пункт оферти, який апелянт вважає нечинним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: