Справа № 216/1977/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ковтун Н.Г.

за участю секретаря - Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №216/1977/24 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 адвокат Трофименко М.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 24.04.2024 матеріали справи передано за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що 02.05.2018 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, відповідно до умов якого позивач надав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн на невизначений термін. Строк на першу вимогу позивача, що підтверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем власноручно в присутності позивача. Відповідно до умов розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти в сумі 150 000,00 грн на першу вимогу позивача.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути вказану суму. Однак, відповідач не повернув отримані кошти та уникає виконання своїх зобов`язань.

13.02.2024 на адресу відповідача позивачем було направлено Укрпоштою та Новою Поштою досудову претензію з вимогою повернути протягом десяти днів, з дня отримання досудової претензії, борг. Однак, досудова претензія, яка була направлена Укрпоштою, була повернута відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а досудова претензія, яка була направлена Новою Поштою - повернулася, так як одержувач відмовився отримувати поштову кореспонденцію.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 150 000,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 27 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ухвалі про відкриття провадження від 27 червня 2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними доказами, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. У встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, позивач - не подав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 надав у борг грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у сумі 150 000,00 грн. Факт отримання коштів підтверджено розпискою, згідно якої ОСОБА_2 02.05.2018 року одержав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 150 000,00 грн (а.с.33).

Вказаною розпискою також встановлено, що відповідач зобов`язався повернути отримані гроші у повному обсязі на першу вимогу позивача.

Розписка складена 02.05.2018 року та підписана відповідачем.

13.02.2024 на адресу відповідача позивачем було направлено Укрпоштою (а.с.10) та Новою Поштою (а.с.11) досудову претензію з вимогою повернути борг протягом десяти днів, з дня отримання досудової претензії (а.с.9).

Однак, досудова претензія, яка була направлена Укрпоштою, була повернута відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10 зворот), а досудова претензія, яка була направлена Новою Поштою - повернулася, так як одержувач відмовився отримувати поштову кореспонденцію (а.с.11).

Відповідач грошові кошти в сумі 150 000,00 грн не повернув і даний факт не спростовується матеріалами справи та не оспорюється самим відповідачем.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає доведеним позивачем, що укладений сторонами договір позики, оформлений розпискою від 02.05.2018 року є не лише фактом укладення договору позики, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, і як наслідок виникнення у відповідача боргового зобов`язання.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За розпискою від 02.05.2018 року - виконання зобов`язання з повернення грошових коштів зазначено зобов`язання повернути взяті у позивача кошти на його першу вимогу. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 150 000,00 грн в рахунок стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у сумі 15000,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №05/02/24-3 від 05.02.2024; акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/02/24-3 від 05.02.2024.

Під час розгляду судом даної категорії справ, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат чи відповідач під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума (Постанова Касаційного суду № 916/101/23 від 19 квітня 2024 року).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), розгляд прави в спрощеному порядку без виклику сторін, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір"», позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1211,20 грн.

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг згідно розписки від 02.05.2018 року в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Ковтун