Справа №443/1466/24
Провадження №2-о/443/132/24
РІШЕННЯ

іменем України

16 вересня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада села Старе Село в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

Представник заявник ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 у с. Старе Село Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування вимог представник заявника покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка матері заявника ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,45 га, що знаходяться на території Монастирецької сільської ради. Право власності на зазначені ділянки належало ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №0771138 від 24.04.2000. Також у склад спадщини увійшов житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно довідки Журавненської селищної ради №370 від 26.07.2024 року, ОСОБА_2 дійсно була постійно зареєстрована і проживала у АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради посвідчено заповіт ОСОБА_2 від 03.11.2000 в користь ОСОБА_1 .. На момент смерті ОСОБА_2 разом з нею постійно проживав без реєстрації ОСОБА_1 , який прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Окрім заявника, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині не було. Оскільки заявник постійно проживав із ОСОБА_2 на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадкове майно, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою юридичного оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , заявник 05.08.2024 звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови вказано пропущений термін для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки місце реєстрації проживання заявника відмінне від місця реєстрації проживання ОСОБА_2 на час її смерті, то для юридичного оформлення спадкових прав, заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 15.08.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання на 16.09.2024. /а.с.15-16/.

Розгляд справи по суті відбувся 16.09.2024 за участю представника заявника ОСОБА_3 , а також свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

В судовому засіданні представник заявника адвокат Яременко І.О., заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи: територіальної громади села Старе село в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області подав заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності та повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету позовної заяви.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснили, що ОСОБА_2 своєї сім`ї не мала та з нею постійно проживав заявник ОСОБА_1 до моменту смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення пору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.04.2006 виданим Монастирецької сільською радою Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років, про що зроблено відповідний актовий запис №23 /а.с.8/.

Згідно з довідкою №370 від 26.07.2024 виданою Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області про те, що ОСОБА_2 була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , у АДРЕСА_2 . У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради секретарем ради 03.11.2000 посвідчено заповіт від ОСОБА_2 , який зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за №134 в користь ОСОБА_1 .. На момент смерті ОСОБА_2 разом з нею постійно проживав без реєстрації ОСОБА_1 , який прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.9/.

Відповідно до заповіту від 03.11.2000, зареєстрованого в реєстрі за №134, ОСОБА_2 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 /а.с.10/.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77786531 від 26.07.2024 за параметрами пошуку ОСОБА_2 інформація відсутня /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 /а.с.6/.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №077138 від 24.04.1999 ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Монастирецької сільської Ради народних депутатів від 03.04.2000 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га, розташованої на території Монастирецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.7/.

Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу №69/02-31 від 05.08.2024, ОСОБА_1 відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини /а.с.12/.

При вирішенні вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавицею не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки матері ОСОБА_2 ..

Беручи до уваги, що заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт постійного проживання постійного проживання ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_2 у с. Старе Село Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268,293, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада села Старе Село в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 у с. Старе Село Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 19.09.2024.

Суддя Р.Г. Равлінко