Дата документу 17.09.2024 Справа № 335/3730/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/3730/24 Головуючий у 1 інстанції Мінаєв М.М.
Провадження № 22-ц/807/1567/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів підряду щодо ремонту нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними п`яти договорів підряду на проведення ремонту будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 27.06.2012, 03.06.2013, 02.07.2014, 01.07.2015.

Суть доводів позивача в обґрунтування вказаного позову зводиться до того, що позивач, як одноосібний власник вказаного будинку, не надавала згоди ОСОБА_3 , який на той час був її чоловіком, на укладення оспорюваних договорів; що вказані договори взагалі не укладались у вказаний в них час, а були створені шляхом фальсифікації пізніше для штучного утворення підстав для висунення позивачу вимог про відшкодування половини вартості робіт, нібито виконаних за вказаними договорами, і що роботи за вказаними договорами фактично не проводились.

03.06.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Загрія Н.Ю. подала клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 335/6879/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення грошової суми в порядку зворотньої вимоги.

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача послалась на те, що договори підряду, що оспорюються позивачем у цій справі, вже були предметом дослідження у справі № 335/6879/22 та в судовому рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року, зокрема оспорюваним договорам, з урахуванням заперечень представника ОСОБА_1 надавалась оцінка.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року по справі № 335/6879/22 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 апеляційну скаргу, розгляд якої призначено на 02.07.2024.

Відтак, на думку представника відповідача, розгляд цієї справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 335/6879/22.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року зупинено провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при винесенні ухвали порушено право позивача на розумні строки розгляду справи.

Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження, виходив із того, що рішення суду у справі № 335/6879/22 в частині окремих встановлених ним фактів буде мати преюдиціальне значення під час розгляду цієї справи, що робить неможливим її розгляд до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 335/6879/22.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під час вирішення питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги в обох справах не є взаємовиключними.

Колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять зібрані докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду цієї справи.

У відповідності до правової позиції, висловленої в Постанові Верховного Суду від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22, згідно якої при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law; прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року (далі - Доповідь Венеціанської комісії).

Впункті 37 Доповіді Венеціанської комісії вказано, що верховенство права включає в себе вісім «інгредієнтів: (1) доступність закону (в тому значенні, що закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); (2) питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; (3) рівність перед законом; (4) влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб; (5) права людини мають бути захищені; (6) мають бути забезпечені засоби для розв`язання спорів без надмірних матеріальних витрат чи надмірної тривалості; (7) суд має бути справедливим; (8) дотримання державою як її міжнародноправових обов`язків, так і тих, що обумовлені національним правом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок, щодо неможливості розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 335/6879/22 та зупинення провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 10 червня 2024 року та є підставами її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року у цій справі скасувати, справу направили до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення складено 17 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді: