РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/569/24

Провадження № 22-ц/4815/785/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: держава Україна, російська федерація

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Рівне без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року постановлену в складі судді Назарука В.А., у справі № 567/569/24.

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до держави Україна, російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна, російської федерації визнано не поданою та повернено ОСОБА_1 .

Не погодившись з означеною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що вторгнення РФ на територію України завдало позивачці моральної шкоди та через проведення воєнних дій на території України, держава РФ порушила право власності ОСОБА_1 на рухоме та/або нерухоме майно. Зазначає, що суд безпідставно постановив ухвалу про повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Убачається, що ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року позовна заява через невідповідність вимогам ст. 175, 177 ЦПК України була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний термін, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме в позовній заяві не зазначено точної адреси реєстрації (зазначення найменування вулиці) позивачки; документально підтверджених доказів наявності у позивачки чоловіка та сина; не надано доказів того, що її чоловік є учасником бойових дій; не уточнено у позовній заяві розміру моральної шкоди, яку необхідно стягнути з рф; не надано доказів сплати судового збору.

19.04.2024 року через канцелярію Острозького районного суду Рівненської області позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій вимоги суду виконано лише частково зазначивши тільки точну адресу місця своєї реєстрації (зазначено найменування вулиці). Інших недоліків позовної заяви не усунено, з заявою про продовження строку для усунення недоліків до суду не зверталася. Тобто вимоги передбачені ч.4 ст. 177 ЦПК України на які покликався суд позивач не виконав, судовий збір не сплатив.

Одночасно ОСОБА_1 в заяві про усунення недоліків зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна, російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків визнано не поданою та повернено ОСОБА_1 . Позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви, відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений строк позивач недоліки позовної заяви не усунула, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України наявні підстави для визнання її неподаною та такою, що підлягає поверненню.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка обґрунтовує завдану їй моральну шкоду фактом збройної агресії іншої держави відносно України, покликаючись на те, що було порушено її право на мир та на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності з посиланням на завдані їй душевні страждання.

Пунктом 22 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Позивач звертає свою увагу на вищевказану норму права та зазначає її в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, ОСОБА_1 не є тією особою, яка підлягає звільненню від сплати судового збору в розумінні п. 13 ч. 2 ст. 3 та п. 22 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

За наведеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст.5 ЗУ "Про судовий збір".

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про повернення заяви з підстав невиконання вимог закону, визначених судом є правильним, оскільки звертаючись до суду учасники справи мають не тільки відповідні права, а і зобов`язані виконувати обов`язки, покладені на них чинним процесуальним законодавством.

Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений 19.09.2024 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді :

Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.