Справа № 132/2461/24
Провадження № 2/132/738/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" вересня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , з якою вона постійно проживала в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради №1345 від 19.07.2024 року. До дня смерті ОСОБА_4 залишила на ім`я позивачки заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за № 374 від 09.11.2004 року, дублікат якого виданий виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за № 128 від 31.08.2017 року, на все своє майно.

Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5000 га, розташованих по АДРЕСА_1 .

Спадщину позивач прийняла, як спадкоємець за законом та за заповітом, подавши заяву до державного нотаріуса Калинівського району Василишиної Л.В. за № 1342 від 04 жовтня 2017 року.

Однак, оформити спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивач не має можливості в зв`язку з відмовою нотаріса у вчиненні нотаріальних дій, щодо зазначеного вище будинковолодіння, так як в свідоцтві про право особистої власності на будівлю виданому на ім`я померлої матері ОСОБА_4 від 15.09.1989 року виконкомом Калинівської районної ради народних депутатів на підставі рішення Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988 року, записано, що остання не власник, а голова колгоспного двору.

Поняття «колгоспний двір» припинило своє існування в зв`язку з набранням чинності Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, тому позивач звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності.

Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, надавши спільну заяву, де просить справу розглянути за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_4 , з якою вона постійно проживала в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради №1345 від 19.07.2024 року. До дня смерті ОСОБА_4 залишила на ім`я позивачки заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за № 374 від 09.11.2004 року, дублікат якого виданий виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за № 128 від 31.08.2017 року, на все своє майно.

Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5000 га, розташованих по АДРЕСА_1 .

Спадщину позивач прийняла, як спадкоємець за законом та за заповітом, подавши заяву до державного нотаріуса Калинівського району Василишиної Л.В. за № 1342 від 04 жовтня 2017 року.

Однак, оформити спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивач не має можливості в зв`язку з відмовою нотаріса у вчиненні нотаріальних дій, щодо зазначеного вище будинковолодіння, так як в свідоцтві про право особистої власності на будівлю виданому на ім`я померлої матері ОСОБА_4 від 15.09.1989 року виконкомом Калинівської районної ради народних депутатів на підставі рішення Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988 року, записано, що остання не власник, а голова колгоспного двору.

Згідно положень ст. ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини до припинення поняття «колгоспного двору», та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів.

Однак, станом на день припинення існування колгоспного двору (в зв`язку з набранням чинності ЗУ Про власність від 07.02.1991 року) в будинку проживали мати позивачки, позивачка., її чоловік ОСОБА_2 , син позивачки ОСОБА_3 та брат позивачки ОСОБА_5 , який помер в 1995 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть . Однак ні позивачка, ні її чоловік та син не бажали і не бажають виділяти будь-які частки від будинку, так як вважають, що лише мати ОСОБА_4 була його повноправним власником і свідоцтво помилково записано як колгоспний двір. Тому і ОСОБА_4 , як власнику рішенням 15 сесії 21 скликання Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 05 квітня 1994 року, передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і для ведення ОСГ загальною площею 0,5000 га, що підтверджується архівнимо витягом № 01.2 -16/347, виданим Архівним відділом Хмільницької районної війської адміністрації від 10.05.2024 року, та державним актом серії ЯК № 370490на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0654.

При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо, це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 88,6 м.кв., житловою площею 69,5 м.кв., вартістю 190000,00 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: