Справа №522/7197/24
Провадження №2/522/4759/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, у якій позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 107 155,60 гривень в якості матеріальної шкоди та 50 000,00 гривень в якості моральної шкоди.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 08 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

14 травня 2024 року надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, якою усі недоліки зазначені в ухвалі усунуто.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачам 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву.

Ухвала суду від 16.05.2024 року разом із копією позовної заяви направлена на адресу відповідачів листами із рекомендованим повідомленням про вручення, та які повернулися до суду із відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання».

21 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Блажиєвої Олени Олександрівни про зменшення позовних вимог, у якій заявник просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 55 796,70 гривень в якості матеріальної шкоди та 50 000,00 гривень в якості моральної шкоди.

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_4 про зменшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Ухвалу суду від 25.06.2024 року разом із копією заяви про зменшення розміру позовних вимог була направлена на адресу відповідачів листами із рекомендованим повідомленням про вручення, та які повернулися до суду із відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання».

27 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява, у якій заявник вказував на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію №35497103 від 14.09.2012 року (а.с.8).

Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.04.2024 року №376149917 (а.с.9).

26 жовтня 2023 року комісією у складі керуючого ділянкою ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - Максименка Г.М., інженера ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - ОСОБА_6 було складно акт огляду квартири АДРЕСА_1 . В результаті огляду комісією було виявлено наступне:

- у санвузлі було виявлено: теча з перекриття на нижній ярус підвісної стелі (близько 1,5кв.м.) з утворенням слідів затікання; теча на керамічне покриття підлоги з утворенням слідів розводів від води (близько 1 кв.м.);

- у ванній кімнаті було виявлено: теча з перекриття на нижній короб підвісної стелі з гіпсокартону (близько 1,2кв.м.) з набуханням та утворенням слідів намокання; теча з перекриття на натяжну стелю з утворенням розводів води вздовж коробки з гіпсокартону; теча з керамічного покриття правої стіни від стелі на підлогу з утворенням слідів нальоту.

У акті зазначено, що імовірною причиною затікання є теча з труби холодної води, що веде до біде, яка лопнула по пайці у санвузлі кв. АДРЕСА_3 .

Сліди від затікання в квартирі АДРЕСА_4 виявлено 25 жовтня 2023 року.

Акт погоджений головним інженером ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - ОСОБА_7 та затверджений і скріплений печаткою директора ТОВ «ФІРМА «НАШО ДОМ» - ОСОБА_8 .

Акт складено за присутності власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 (а.с.5).

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

На думку суду, всі ключові вимоги до такого акту - дотримано: вказані дата складання акту 26 жовтня 2023 року, склад комісії, яка складала акт керуючий ділянкою ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - Максименко Г.М., інженер ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - Миронов В.С., слюсар-сантехнік ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» - ОСОБА_6 , об`єкт обстеження - належна позивачцеві квартира - АДРЕСА_1 , виявлені пошкодження, а також причини залиття - теча з труби холодної води, що веде до біде, яка лопнула по пайці у санвузлі кв. АДРЕСА_3 .

Тому, дослідивши акт обстеження, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що він не містить істотних порушень вимог, визначених Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність та підтверджуює вину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у заподіянні шкоди.

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №016/2024 складеного експертом ОСОБА_9 05.06.2024 року, виходячи зі змісту акту від 26.10.2023 року, експертом було встановлено, що причиною залиття імовірно була теча з труби холодної води, що веде до біде, яка лопнула по пайці у санвузлі кв. АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку експерта, вартість відновлювального ремонту складає 16 641,10 гривень (а.с.54).

Згідно з пп. 5.1 п. 5 розд. 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень тільки будівельно-технічна експертиза достовірно, справедливо, достатньо та належно може зазначити, яка шкода була завдана в результаті залиття квартири.

Згідно ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Згідно ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

При зіставленні пошкоджень квартири, встановлених висновком експерта від 05.06.2024 року №016/2024 та встановлених актом обстеження від 26.10.2023 року, вбачається їх ідентичність, тобто інших пошкоджень, аніж ті, що встановлені Актом від 26.10.2023 року, експертом виявлено не було, суд вважає, що висновок експерта 05.06.2024 року №016/2024 є належним доказом, який підтверджує факт того, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири становить 16 641,10 гривень.

Фактично підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У позовній заяві позивач просить стягнути солідарно з відповідачів шкоду, заподіяну в результаті заливу.

У статті 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Тлумачення статей 540 та 541 ЦК України дає підстави для висновку, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому стягувач у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Отже, солідарна відповідальність - це у зобов`язальному праві відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

У пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) зазначено, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12 (провадження № 14-526цс18)).

У ст.1190 ЦК України вказано, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Тому, оскільки заява зі сторони позивача про стягнення шкоди у часті відповідно до ступеня їх вини у матеріалах справи відсутня, застосуванню підлягає саме солідарна відповідальність.

Враховуючи те, що вина відповідачів у вчиненні цивільного правопорушення доведена, а розмір шкоди, що був нею завданий підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів грошової суми у розмірі 16 641,10 гривень в якості відшкодування шкоди, що заподіяна в результаті залиття квартири.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди.

При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди, суд має виходити з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має враховувати засади розумності, виваженості та справедливості.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди.

Обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що через залиття квартири він переніс сильні душевні хвилювання, які спричинили шкоду здоров`ю. Позивач вказує на те, що його хвилювання були пов`язані із тим, що відповідачі неодноразово заливали його квартиру, та жодного разу не компенсували ремонт. Стверджує про те, що такі хвилювання продовжувалися тривалий час. Стверджує про те, що він був вимушений звернутися до правника, нести додаткові витрати в період війни, що також негативно вплинуло на членів його сім`ї, їх звичайний спосіб життя.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують те, що стан здоров`я позивача погіршився у зв`язку після залиття квартири.

Матеріали справи також не містять доказів того, що такі залиття відбувалися відповідачами неодноразово.

Також, позивачем не надано доказів його майнового стану, у зв`язку з чим суд не може встановити, чи дійсно витрати на розгляд справи могли негативно вплинути на позивача та його сім`ю, їх усталений спосіб життя.

Тому, враховуючи характер правопорушення, відсутність глибоких фізичних та душевних страждань, часткове погіршення якості життя позивача, суд вважає, що 1 000,00 гривень є тією сумою, яка у повній відшкодує завдану шкоду, буде розумною, виваженою та справедливою.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути суму сплаченого судового збору.

Згідно платіжного документу від 30.04.2024 року №4168-2795-6314-0829, позивачем в якості судового збору було сплачено грошову суму у розмірі 1 550,00 гривень (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що у первісному позові ціна позову становила 155 000,00 гривень, та відповідно до якої була сплачена сума судового збору у розмірі 1 550,00 гривень.

Проте, 21 червня 2024 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ціна позову склала 105 796,70 гривень. Проте, зазначена ціна позову включала в себе суму сплаченого судового збору, витрати на професійну правничу допомогу та витрати на проведення експертизи. Тому, фактична ціна позову склала 66 641,10 гривень.

Зі змісту ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, застосовується ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень.

Тому, розмір судового збору за позовну заяву, ціна позову якої становить 66 641,10 гривень повинен становити 1 209,60 гривень.

З зазначеного вбачається, що позивачем було надміру сплачено судовий збір у розмірі 340,40 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, різниця між фактично сплаченим судовим збором та судовим збором, який підлягав би сплаті після зменшення розміру позовних вимог підлягає відшкодуванню не відповідачами, а повертається позивачеві на підставі ухвали суду за заявою позивача.

Щодо суми сплаченого судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд зазначає наступне.

Ціна позову (фактична, без урахування суми сплаченого судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи) 66 641,10 гривень.

Розмір задоволених позовних вимог 17 641,10 гривень.

Питома вага 0,264 (17641,10/0,264).

За таких обставин, сума сплаченого судового збору пропорційна задоволеним позовним вимогам , яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів становить 319,33 (1209,60*0,264) гривень.

Суд роз`яснює позивачеві, що останній має право в порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір» звернутися до суду із заявою про повернення судового збору.

Щодо суми сплаченого судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути суму сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно платіжного документу від 30.04.2024 року №0052-0708---1074-9077, позивачем в якості судового збору за подання заяви про забезпечення позову було сплачено грошову суму у розмірі 605,60 гривень (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З зазначеної норми вбачається, що у разі:

- задоволення позовної заяви (заяви) у повному обсязі судовий збір у повному обсязі підлягає стягненню з відповідачів;

- у разі пропорційного задоволення позовної заяви (заяви) судовий збір стягується з відповідача пропорційно до розміру заявлених позовних вимог;

- у разі відмови у задоволенні позовної заяви (заяви) судовий збір не відшкодовується.

Так, ухвалою суду від 16 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Блажеєвої Олени про забезпечення позову залишено без задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для відшкодування суми сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову відсутні.

Щодо витрат на проведення експертизи суд зазначає наступне.

Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 133 ЦПК України).

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

Постанова КЦС ВС від 20.07.2022 у справі № 524/710/21 містила висновок про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

ВП ВС відступила від правового висновку КАС ВС та КЦС ВС щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи, визначивши, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Так, відповідно до Постанови ВП ВС від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, у випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 101 КАС України, стаття 98 ГПК України, стаття 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Враховуючи те, що суд врахував висновок експерта як доказ у справі задля визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, існують підстави для вирішення питання про відшкодування витрат на проведення експертизу.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

- витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

- висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

- у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи

Так, 20 травня 2024 року між експертом ОСОБА_9 та адвокатом Блажиєвої Олени Олександрівни, що діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 було укладено договір №14, за яким експерт зобов`язався провести будівельно-технічне експертне дослідження з метою надання відповідей на питання, поставлені замовником.

Згідно п.3.1. Договору, вартість виконаних експертом робіт становить 7 000,00 гривень (а.с.87).

Згідно акту прийому-передачі висновку №016/2024 виконавець передав а замовник прийняв висновок експерта 05.06.2024 року №016/2024 (а.с.89).

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, розмір витрат на професійну правничу допомогу який би був пропорційний задоволеним позовним вимогам та який підлягає солідарному стягненню з відповідачів становить 1 848,00 (7000*0,264) гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , шкоду, заподіяну залиттям квартири у розмірі 16 641 (шістнадцять тисяч шістсот сорок одна) гривня 10 (десять) копійок.

Стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору, пропорційну задоволеним позовним вимогам у розмірі 319 (триста дев`ятнадцять) гривень 33 (тридцять три) копійки.

Стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрат на проведення експертизи, обраховані пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 848 (одна тисяча вісімсот сорок вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 11 вересня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

11.09.2024