Справа № 162/610/24
Провадження № 2/162/198/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 вересня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., з участю секретаря судових засідань Пилипчук Р.М., розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 26 липня 2024 року.

Ухвалою суду від 31 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Постановлено розглянути справу з повідомленням сторін.

Судове засідання 23 серпня 2024 року відкладалося у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу судового повідомлення, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з доданими позивачем документами.

На перенесену дату судового засідання 11 вересня 2024 року сторони не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, який належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, в суд не з`явився, не повідомив про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подав.

Ухвалою від 11 вересня 2024 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

2. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що була одружена із ОСОБА_2 . Сторони мають четверо дітей, з яких донька ОСОБА_3 досягла повноліття та навчається у Луцькому національному технічному університеті. У зв`язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги. Натомість відповідач, не бере участі в утриманні повнолітньої дитини. Позивач доводить, що ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку, адже проживає та працює за кордоном та має достатні доходи.

У зв`язку з наведеним позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою 23 років за умови продовження навчання.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року № 162/202/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання чотирьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по одній тисячі гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_4 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Луцького національного технічного університету № 1112 від 24 липня 2024 року ОСОБА_4 навчається на денній формі на другому курсі факультету бізнесу та права та має закінчити навчання 30 червня 2027 року.

5. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з статтею 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до частини першої статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

6. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наведені вище норми матеріального права необхідно констатувати, що обов`язок батьків утримувати дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дітьми віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З поданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_4 досягла повноліття, але їй ще не виповнилося 23 років, вона навчається на денній формі на другому курсі факультету бізнесу та права Луцького національного технічного університету, потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів, суд констатує, що ні позивачем, ні відповідачем не подано будь-яких доказів про свій стан здоров`я, розмір доходів тощо.

Позивач доводить, що відповідач має можливість надавати таку допомогу. Вказане твердження відповідачем не спростовано.

Між тим, суд бере до уваги, що з відповідача стягуються аліменти на утримання трьох інших дітей.

Суд також констатує, що позовна вимога ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно не ґрунтується на відповідних нормах сімейного законодавства і є явно завищеною.

Беручи до уваги наведене вище у сукупності, керуючись принципом розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) необхідно допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

7. Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі ставки для вимог майнового характеру.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265, 282, 284 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час її навчання, але не пізніше як до досягнення нею двадцяти трьох років, аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 липня 2024 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Ім`я позивача: ОСОБА_1 ; місце проживання позивача: АДРЕСА_1 ; РНОКПП позивача: НОМЕР_2 .

Ім`я відповідача: ОСОБА_2 ; місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 ; РНОКПП відповідача: невідомий.

Суддя В.Д. Глинянчук