Провадження № 22-ц/801/1988/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуСправа № 127/16144/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року, постановлену суддею Воробйовим В.В. в м.Вінниці, повний текст ухвали складено 29 липня 2024 року, в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дейдиша Сергія Івановича,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

- поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця та прийняти її до розгляду;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) Дейдиша С.І. щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 в ТВБВ №10026/084 філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», який використовується для отримання заробітної плати, та не зняття з нього арешту за заявою скаржника;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №75315776 від 18 червня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на вказаному картковому рахунку.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року у справі №127/16144/24 було задоволено заяву адвоката Отрощенко Ю.М., яка діяла в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, та накладено арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та/або ОСОБА_3 і знаходяться на усіх їх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах ціни позову 6 296 747, 14 грн.

У рамках виконавчого провадження № 75315776 від 18 червня 2024 року, відкритого на підставі вказаної вище ухвали суду, було накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ №10026/084 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», який використовується для цільового зарахування заробітної плати ОСОБА_1 ..

Про те, що на вказаний рахунок накладено арешт заявник дізнався 20 червня 2024 року, коли не зміг зняти з вказаного рахунку заробітну плату, яку він отримує. Саму постанову про відкриття виконавчого провадження він отримав 25 червня 2024.

Зазначає, що 20 червня 2024 року він через свого представника направив до Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці ЦМУМЮ (м.Київ) заяву про зняття арешту з вказаного вище карткового рахунку зі спеціальним режимом використання по виконавчому провадженню №75315776, який використовується для цільового зарахування заробітної плати.

25 червня 2024 року, у відповідь на зазначену вище заяву, на електронну адресу представника надійшов лист від Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) про відмову в знятті арешту з рахунку ОСОБА_1 ..

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що 25 червня 2024 року його права були порушені, через дії Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ), які полягали у відмові щодо зняття арешту з вказаного вище рахунку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

У скарзі зазначає, що виконуючи судове рішення, виконавець може накласти арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для отримання заробітної плати, унеможливлює своєчасне здійснення необхідних виплат на потреби сім`ї, включаючи комунальні, що невідворотно призводить для порушення конституційних прав особи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року в справі №127/16144/24 забезпечено позов адвоката Отрощенко Ю.М., діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та/або ОСОБА_3 і знаходяться на усіх їх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах ціни позову 6 296 747,14 грн.

18 червня 2024 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Київ) Дейдишом С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75315776 з виконання вказаної ухвали суду. Стягувач - ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 (а.с.8).

В цей же день старшим державним виконавцем Дейдишом С.І. винесено постанови про арешт коштів та майна боржника ОСОБА_1 ..

Зокрема, накладено арешт на грошові/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, який становить 6 296 747,14 грн (а.с.32,33).

18 червня 2024 року старшим державним виконавцем Дейдишом С.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням судового рішення про забезпечення позову (а.с.37).

20 червня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Д.В. до другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м.Київ) надійшла заява, в якій представник просив зняти арешт з поточного рахунку № НОМЕР_1 в ТВБВ №10026/084 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», який використовується для цільового зарахування заробітної плати, однак, арешт знято не було.

ОСОБА_1 , вважаючи, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на грошові кошти, що є виплатою заробітної плати, звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавче провадження як стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» - далі Закону).

У п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів : ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У даній справі встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року в справі №127/16144/24 забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать, зокрема, ОСОБА_1 і знаходяться на усіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах ціни позову 6 296 747,14 грн.

Частинами сьомою, восьмою статті 153 ЦПК України визначено, що про забезпечення позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На виконання вказаної ухвали суду старшим державним виконавцем Дейдишом С.І. 18 червня 2024 року відкрито виконавче провадження №75315776.

Старший державний виконавець Дейдиш С.І. виконав вказану ухвалу суду про забезпечення позову, винісши в цей же день постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

ОСОБА_1 в скарзі не обґрунтовано незаконність дій державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження та не зазначено, на яких підставах має бути скасована постанова про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на його картковому рахунку, який використовується для отримання заробітної плати.

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається резолютивна частина судового рішення, яке підлягає виконанню.

У постанові про відкриття виконавчого провадження №75315776 не вказано про арешт рахунку, про який згадується у скарзі - № НОМЕР_1 .

Також про цей рахунок не говориться і в постанові державного виконавця про арешт коштів боржника.

Тому визнавати протиправними дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , не має підстав.

З цих же підстав не можна визнавати протиправною та скасовувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Що стосується вимоги скарги щодо визнання протиправними дій державного виконавця щодо не зняття із згаданого рахунку арешту за заявою боржника, то апеляційний суд виходить з наступного.

У ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зі змісту постанови про арешт коштів боржника від 18 червня 2024 року слідує, що накладаючи арешт на кошти, які містяться на рахунках ОСОБА_1 , державний виконавець в резолютивній частині постанови зазначив, що арешт накладається «на кошти….крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом…».

Тобто, державний виконавець захистив права боржника, вказавши, що арешт не накладається на кошти, які містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Доказів того, що від банку надходили документи, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із законом, в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 звернувся ж 20 червня 2024 року до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з поточного рахунку № НОМЕР_1 , тоді як державним виконавцем в один день, 18 червня 2024 року, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів та майна боржника та про закінчення виконавчого провадження.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законних підстав для відновлення виконавчого провадження апеляційним судом не встановлено (ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відтак, доводи апеляційної скарги не є підставою для задоволення вимог скарги.

Посилання суду першої інстанції на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 09 вересня 2019 року у справі № 913/958/16, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 25 жовтня 2019 року № 37/70, від 28 жовтня 2019 року у справі № 916/1845/19 є безпідставним, оскільки правовідносини у цих справах стосуються накладення арешту на рахунки юридичної особи роботодавця - боржника, з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, а у даній справі правовідносини стосуються питання накладення арешту на рахунок фізичної особи - боржника, призначений для отримання особистих коштів, зокрема, заробітної плати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України)

Враховуючи викладене та зважаючи на мотиви відмови суду першої інстанції в задоволенні скарги, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2024 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук