Справа №487/4511/24
Провадження № 22-ц/812/1306/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Біляєвої В.М.,

за участі представника ДВС - Максімової О.О.,

боржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гаврасієнком В.О., за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімової Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімова О.О. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи подання вказувала, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімової О.О. перебуває зведене виконавче провадження за реєстраційним номером в Автоматизованій системі виконавчого провадження 57549189 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб на загальну суму 1 144 995,08 грн., до складу якого входять наступні виконавчі документи:

виконавчий лист Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-5061/09 виданий 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "СЕБ Банк" суму боргу за кредитним договором в розмірі 183976,21 грн., державне мито в розмірі 1700,00 грн та судові витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн. У подальшому постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 26.03.2024 замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариства «СЕБ Банк» на правонаступника ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчому провадженні ВП № 52426186. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП № 52426186, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" боргу в сумі 910,00 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів, про що винесено відповідну постанову ВП № 52426012, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг у розмірі 893354,49 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 04.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів, про що винесено відповідну постанову ВП № 52454573, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

судовий наказ по справі № 2-н/487/1307/14 виданий 11.08.2014 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» боргу в сумі 5626,13 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 27.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61880476, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

судовий наказ по справі № 487/675/18 виданий 30.05.2018 Заводським районним судом м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» боргу в сумі 19312,66 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 21.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61857798, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

судовий наказ по справі № 2-н-934/2011 виданий 16.09.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП "Миколаївводоканал" боргу в сумі 1140,63 грн . Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 06.11.2019, про що винесено відповідну постанову ВП № 60358328, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження;

постанова № 47185186 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 182,00 грн.

постанова № 45052539 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 38762,96 грн;

Матеріали зведеного виконавче провадження за реєстраційним номером в Автоматизованій системі виконавчого провадження 57549189 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб, передані з Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження № 11.04-01/116/206 від 03.02.2021 для подальшого його виконання.

22 лютого 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) винесено постанови про прийняття виконавчих проваджень, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження.

Вказує, що під час здійснення зведеного виконавчого провадження, 27 квітня 2020 року, 18 червня 2020 року та 07 жовтня 2020 року винесено постанови про арешт коштів боржника та накладено на неї кваліфікований електронний підпис виконавця для направлення за допомогою інформаційної системи надавачів платіжних послуг до банківських установ - учасників обміну.

13 вересня 2023 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про визначення для здійснення видаткових операцій поточного рахунку за номером НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», та на який накладено арешт.

08 квітня 2024 року до Відділу від стягувана ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» надійшла заява про звернення стягнення на доходи боржка.

11 квітня 2024 року головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та підприємствам для виконання.

Станом на теперішній час на депозитний рахунок Відділу кошти не надходили.

20 травня 2024 року до Відділу від стягувача ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» надійшло клопотання про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має закордонний паспорт НОМЕР_2 та за період з 01 січня 2024 року по 06 травня 2024 року, неодноразово (8 разів) перетинав державний кордон України.

Крім того, за період з 2016 року по 2024 рік в примусовому порядку з боржника було стягнуто кошти у розмірі 1448,44 грн., жодних дій спрямованих на виконання рішення суду боржником не вжито, хоча боржник знає про відкриті виконавчі провадження відносно нього, про що свідчать його заяви, проте вимоги виконавчих документів не виконано, будь-яких пояснень, листів на адресу Відділу боржник не надавав, що свідчить про ухилення від виконання боржником зобов`язань за виконавчими документами.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання залишення боржником ОСОБА_1 території України та недопущення ускладнення виконання виконавчих документів про стягнення з боржника грошових коштів, просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімової О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду по справам № 2-5061/09, № 2-7018/2010, № 2- н/487/1307/14, № 487/675/18, № 2-н-934/2011, постанова № 47185186, постанова № 45052539.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що у боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва, оскільки він повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією його заяви від 30 серпня 2023 року, про знаття арешту з банківського рахунку, але умисно та свідомо не виконує зобов`язання, які покладені на нього вище вказаним судовими рішеннями, а також перетинав державний кордон України вісім разів з 01.01.2024 по 06.05.2024, що є підставою для застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зазначених судових рішень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні подання.

Так, зазначає, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник має джерело доходів у вигляді пенсії та заробітної плати.

Згідно відповідних постанов державного виконавця як із пенсії так і з заробітної плати боржника стягуються грошові кошти в розмірі, передбаченому діючим законодавством України.

Майно, на яке може бути звернути стягнення - у боржника відсутнє.

Таким чином, відсутність достатніх (великих) доходів у боржника, за рахунок яких були б задоволені вимоги всіх кредиторів, не може бути підставою для того, щоб стверджувати про ухилення боржника від виконання судових рішень.

Навпаки, не здійснення боржником будь-яких перешкод у стягненні з його заробітної плати та пенсії, разом з тим, що боржник не зважаючи не пенсійний вік не обмежуються лише отриманням пенсії, а працює в чотирьох підприємствах, свідчить про його бажання та свідоме сприяння виконанню своїх зобов`язань.

Що стосується виїздів за кордон, то вони обумовлені тим, що боржник є волонтером, працює у Благодійному фонді заради надання допомоги Україні та її Збройним Силам в перемозі над агресором у страшній війни, що випала на долю українського народу.

Ці виїзди здійснюються не за рахунок коштів боржника, а завдяки допомозі, яка надається Благодійним фондом, щоб забезпечити належне та ефективне здійснення його статутної діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу державна виконавиця заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Стягувач про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів частини1 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутносі.

Боржник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення.

Державна виконавиця Максімова О.О. апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Протокольною ухвалою апеляційного суду задоволено клопотання боржника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи довідок з місця роботи ТОВ «Минералис», ТОВ «Прометей Траст», ТОВ «Прометей Траст», ТОВ «Агромаркет Миколаїв», копії посвідчення волонтера з огляду на те, що справу було розглянуто без повідомлення боржника про розгляд справи судом.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімової О.О. з 22 лютого 2021 року перебуває зведене виконавче провадження за реєстраційним номером в Автоматизованій системі виконавчого провадження №57549189 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб на загальну суму 1 144 995,08 грн., до складу якого входять наступні виконавчі документи:

- виконавчий лист Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-5061/09 виданий 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "СЕБ Банк" суму боргу за кредитним договором в розмірі 183976,21 грн., державне мито в розмірі 1700,00 грн та судові витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн. У подальшому постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 26.03.2024 замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариства «СЕБ Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) у виконавчому провадженні ВП № 52426186. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП № 52426186, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг в сумі 910,00 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 03.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП № 52426012, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- виконавчий лист по справі № 2-7018/2010 виданий 03.10.20112011 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" борг у розмірі 893354,49 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 04.10.2016 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 7 робочих днів., про що винесено відповідну постанову ВП № 52454573, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- судовий наказ по справі № 2-н/487/1307/14 виданий 11.08.2014 Заводським районним суд м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» борг в сумі 5626,13 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 27.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61880476, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- судовий наказ по справі № 487/675/18 виданий 30.05.2018 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» борг в сумі 19312,66 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 21.04.2020, про що винесено відповідну постанову ВП № 61857798, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- судовий наказ по справі № 2-н-934/2011 виданий 16.09.2011 Заводським районним суд м. Миколаєва Стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП "Миколаївводоканал" борг в сумі 1140,63 грн . Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача 06.11.2019, про що винесено відповідну постанову ВП № 60358328, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

- постанова № 47185186 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 182,00 грн.

- постанова № 45052539 видана 13.03.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг в сумі 38762,96 грн.

В рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 57549189 державним виконавцем отримано відомості щодо майнового стану боржника.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України встановлено відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно інформаційної системи надавачів платіжних послуг встановлено відсутність коштів на рахунках боржника.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. За боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно відповіді від 26 березня 2024 року на запит до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи встановлено, що боржник отримує пенсію та працює.

08 квітня 2024 року до Відділу від стягувана ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» надійшла заява про звернення стягнення на доходи боржника.

11 квітня 2024 року головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та підприємствам для виконання, оскільки встановлено, що боржник отримує доходи в ТОВ «Минералис», ТОВ «Прометей Траст» ТОВ «Прометей Траст» ТОВ «Агромаркет Миколаїв».

Під час здійснення зведеного виконавчого провадження, 27 квітня 2020 року, 18 червня 2020 року та 07 жовтня 2020 року винесено постанови про арешт коштів боржника та накладено на неї кваліфікований електронний підпис виконавця для направлення за допомогою інформаційної системи надавачів платіжних послуг до банківських установ - учасників обміну.

13 вересня 2023 року від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про визначення для здійснення видаткових операцій поточного рахунку за номером НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», та на який накладено арешт.

14 вересня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження до відома АТ КБ «Приватбанк» на виконання.

20 травня 2024 року до Відділу від стягувача ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» надійшло клопотання про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має закордонний паспорт НОМЕР_2 та за період з 01 січня по 06 травня 2024 року, неодноразово (8 разів) перетинав державний кордон України.

За період з 2016 року по 2024 року в примусовому порядку з боржника було стягнуто 1448 грн.44 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва, оскільки він повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією його заяви від 30 серпня 2023 року, про знаття арешту з банківського рахунку, але умисно та свідомо не виконує зобов`язання, які покладені на нього вище вказаним судовими рішеннями, а також перетинав державний кордон України вісім разів з 01 по 06 травня 2024 року, що є підставою для застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зазначених судових рішень.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до положень частини 1статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За пунктом 19 частини 3статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таке право громадянина України на виїзд з України (зокрема вільне пересування через кордон) може бути тимчасово обмежено у відповідності до пункту 5 частини 1, частини 2статті 6Закону України« Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами 1 та 6 цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до частини 3статті 441 ЦПК України ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб) суд може постановити, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта про те, що тимчасове обмеження його виїзду за межі України порушує права на вільне пересування і вважає, що застосоване до ОСОБА_1 обмеження відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26.11.2009), а саме ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та перебуває у справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом.

Зокрема, у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права позивача (стягувача) на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення статті 6 Конвенції, зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін, а тому виконання рішення, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» («Горнсбі проти Греції»).

Окрім того, існування боргу, який підтверджений остаточним судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення постановлено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату цього боргу і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції, а відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справах: «Агрокомплекс проти України», «Іванов проти України»).

Водночас свобода пересування особи гарантована статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до положень частини 2 якої кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Разом з тим, частиною 3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення суду від 26 листопада 2009 року) ЄСПЛ підсумував принципи, з урахуванням яких має відбуватися оцінка правомірності вжиття заходів щодо обмеження свободи пересування особи у зв`язку з неоплаченими боргами, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, бути пропорційним меті його застосування, тобто знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

При цьому у пункті 49 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Аналогічні висновки викладені у рішенні ЄСПЛ від 13 листопада 2003 року у справі «Напияло проти Хорватії» (п. п. 78-82).

Стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права на свободу вільного пересування лише у відповідності із законом і в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу (пропорційності) між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 760/1293/17 (провадження № 61-11718св19).

У відповідності до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи, оскільки такий висновок є законним та відповідає фактичним обставинами справи.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до заперечень боржника обставин ухилення від виконання виконавчого документу, не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом та не спростовують висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яка ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, обмеження у праві виїзді за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника ОСОБА_1 до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Так, у справі "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі "RuizTorija v. Spain", заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином враховані обставини справи та обґрунтовано задоволено подання старшого державного виконавця.

Посилання про необізнаність про дату та час слухання справи за поданням старшого державного виконавця, не заслуговують на увагу, оскільки положеннями статті 441 ЦПК України передбачений негайний розгляд подання за участю державного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За такого, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, з підстав передбачених статтею 375 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишене без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.