ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 140 141,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. та сплачений судовий збір 2 684,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2879082 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого відповідач отримала позику у розмірі 17 000,00 грн. на 364 дні шляхом переказу на банківську карту № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за зниженою процентною ставкою 1,09% в день та стандартною процентною ставкою 1,99 % в день.

26 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено Договір факторингу №27072023, за яким позивач набув право грошової вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитними договорами.

У той же час, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 140 141,20 грн., що включає: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 17 000,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованих за стандартною процентною ставкою у розмірі 123 141,20 грн.

У зв`язку із цим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем не долучено доказів на підтвердження отримання позичальником кредитних коштів та правильність здійснення розрахунків, а саме, ним не враховано часткове погашення боргу відповідачем. При цьому, фактично підтвердила, що отримала кредит 29.01.2022 року, але не в повній мірі змогла його оплачувати. При цьому, на думку відповідача, позивачем не в повній мірі доведено наявність у нього права вимоги до ОСОБА_1 . Тому, остання просила суд відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач не звільнена від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а тому, зобов`язана сплатити борг, що нараховано відповідно до умов договору.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначила про невірний обрахунок відсотків, оскільки вона здійснила часткову сплату кредиту на суму 2 500,00 грн. 11.02.2022 року, розмір відсоткової ставки складає 1,09%, а не 1,99%.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без присутності представника та задовольнити позов, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засіданні не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року витребувано докази, які надійшли на адресу суду 11.03.2024 року.

Ухвалою суду від 27.03.2024 року витребувано докази у позивача.

Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 29.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2879082 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір) на суму 17 000,00 грн., строк договору 364 дні, стандартна процентна ставка 1,99 % в день, знижена процентна ставка 1,09 % в день (а.с. 10-14).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, адреса, реквізити та підписи сторін.

Як передбачено п. 2.1. кредитного договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Дата надання кредиту 29.01.2022 року або 30.01.2022 року (п. 2.2. кредитного договору).

Також стороною позивача надано підписаний відповідачем електронним підписом паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядком повернення кредиту (а.с. 15).

Також у матеріалах справи наявні докази перерахування 17 000,00 грн. на картку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 29.01.2022 року на виконання умов договору №2879082 (а.с. 85-86).

У той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором на умовах, встановлених ним.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

26.07.2023 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 27072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимог (а.с. 6-7).

Відповідно до Витягу з Реєстру вимог №1 до Договору факторингу № 27072023 від 27 липня 2023 року, ТОВ «УМ Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2879082 (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У той же час, на виконання умов укладеного договору відповідач 11.02.2022 року здійснила платіж у сумі 2 500,00 грн. на рахунок первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна». Натомість, у позовній заяві ставиться питання стягнення, зокрема, усієї суми отриманих кредитних коштів у розмірі 17 000,00 грн., та нарахованих відсотків за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день.

Таким чином, як передбачено п. 1.4. кредитного договору, до наявної заборгованості слід застосувати відсоткову ставку у розмірі 1,09% в день.

Позивачем у наданому розрахунку заборгованості даний платіж не враховано, що призвело до невірного обрахунку суми боргу.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем як новим кредитом становить 72 030,20 грн., що включає: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 14 500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованих за зниженою процентною ставкою 1,09 % в день за 364 дні у розмірі 57 530,20 грн., що узгоджується із п. 1.4. кредитного договору.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Розподіляючи судові витрати суд керується наступними нормами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою отримання професійної правничої допомоги ТОВ «УМ Факторинг» в особі директора ОСОБА_2 уклало з адвокатом Судейкіною І.В. Договір про надання правової допомоги №18/09/Юр від 18.09.2023 р., за яким адвокат взяла на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар, який визначається актом приймання-передачі наданих послуг (а.с. 20).

На виконання вимог п. 4.1. договору та ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано відповідний акт про те, що вартість підготовки позовної заяви та подання її до суду складає 4 000,00 грн. (а.с. 21).

Фактичне перерахування коштів на суму 4 000,00 грн. за вказаним договором підтверджується платіжною інструкцією №384 від 28.09.2023 року (а.с. 22).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги вимоги ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення даного позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити витрати на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача та стягнути з останньої витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи поведінку сторони позивача під час розгляду справи та значення даної справи для позивача.

Керуючись ст.ст. 12,76,77,78,79,80,81, 133, 137, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 11, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 1050, 1052, 1054, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію» суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за Договором №2879082 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2022 року у розмірі 72 030,20 грн., що включає: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 14 500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованих за зниженою процентною ставкою 1,09 % в день за 364 дні у розмірі 57 530,20 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ризька, 73Г, офіс 7/1.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , гурт.

Суддя Н.А. Осаулова

Рішення суду виготовлено 16.09.2024 року