Провадження №2/447/524/24
Справа №447/1673/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

19.09.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

12.06.2024 ОСОБА_1 звернулася в Миколаїський районний суд Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Покликається на те, що з 19.07.2011 по 05.05.2021 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від подружнього життя у сторін народились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19.07.2021. Миколаївським районним судом Львівської області було винесено рішення по справі 447/563/21, яким постановлено: «Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.03.2021. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.03.2021». Незважаючи на рішення суду, відповідач сплачує вказані аліменти вибірково, обґрунтовуючи та опираючись на різні причини.

Позивачка зазначає, що розмір аліментів присуджених до стягнення рішенням Миколаївським районним судом Львівської області від 19.07.2021, в твердій грошовій формі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, рівень витрат постійно зростає, діти потребують значних витрат, які у неї фактично не має можливості забезпечити за власні кошти, так як весь тягар по утриманню фактично лежить на ній, що в свою чергу призводить до погіршення як матеріального становища так і становища дітей. Натомість матеріальне становище відповідача із урахуванням небажання сплачувати витрати на утримання дитини визначені рішенням значно кращі, жодних обов`язкових витрат, щодо виконання обов`язків як батько він не несе.

Позивачка покликається на ч. 1 ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з яким проживає дитина.

Позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2021 у справі №447/563/21 та постановити рішення про зміну стягнення аліментів, а саме стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 від доходу але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку від моменту подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача наїї користь понесені витрати пов`язані з розглядом справи у суді у розмірі 3000,00 грн.

12.06.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

13.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу було надіслано на адресу місця його реєстрації.

09.07.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_2 зазначив, що проходить військову службу та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Вважає, що свій обов`язок щодо утримання двох синів виконує і в подальшому буде виконувати і докладає максимум зусиль щодо забезпечення дітей усім необхідним для повноцінного та гармонійного життя та розвитку. З моменту винесення Миколаївським районним судом Львівської області рішення по справі № 447/563/21 і станом на сьогоднішній день вчасно сплачує аліменти в значно більшому розмірі ніж зазначено в рішенні суду. Окрім цього, регулярно проводить оплату футбольного гуртка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також оплачує всі пов`язані супутні витрати (спеціальний спортивний одяг, поїздки на змагання, турніри тощо), шкільне харчування для ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виділяє кошти на кишенькові витрати та оплачує комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 в якій проживає позивачка з дітьми. Намагається зробити все необхідне для повноцінного та гармонійного життя та всебічного розвитку дітей. Заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей у нього немає. Позов визнає частково, погоджується із зміною способу стягнення аліментів, однак просить стягувати такі з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивачки понесенні витрати пов`язані із розглядом справи в суді у розмірі 3000,00 грн., оскільки такі документально не доведенні. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

19.09.2024 ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Сторони записані батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі по 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.03.2021.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ та яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України , не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 Сімейного кодексу України , не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про відсутність підстав для застосування ст. 191 СК України, оскільки аліменти на утримання дітей присуджені рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2021 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, а даним рішенням суду лише змінено спосіб стягнення аліментів, тому у цьому випадку аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Такий висновок зроблений і Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31 липня 2019 року, справа № 725/1490/17.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визначено судом у розмірі по 2000,00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Суд враховує, що обов`язок утримувати дітей покладений на обох батьків. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

При цьому дитина сторін повинна бути захищеною та отримувати належне утримання від батька, що гарантовано нормами національного і міжнародного законодавства.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що відповідач позов визнає частково, суд вважає, що заяву позивачки слід задовольнити частково та змінити спосіб стягненя аліментів, а саме з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повноліття, з дня набрання судовим рішенням законної сили, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для їх проживання.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, враховуючи заяву відповідача про часткове визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Щодо стягнення судових витрат слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У позовній заяві та в орієнтовному розрахунку судових витрат зазначено, що позивач у зв`язку із зверненням до суду несе судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. станом на дату подання позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підтвердження факту отримання позивачкою послуг адвоката та понесення нею витрат, до позовної заяви долучено рахунок-фактуру №06.24/13 від 07.06.2024. (консультація, написання позовної заяви) та копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1276856 від 19.06.2024.

У постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також у постановах ВС від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц.

Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих доказів понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що позов підлягає до задоволення частково, враховуючи складність категорії справи, а саме те, що така не є важкою, неспівмірність понесених витрат на послуги адвоката складності справи, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 7, 141, 150, 180, 181, 182, 192 СК України, ст. 141, 223, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2021 справа № 447/563/21.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду й до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19.07.2021 (справа №447/563/21). Виконавчий лист відкликати від виконання та долучити до справи № 447/563/21.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 19.09.2024.

Суддя Головатий А. П.