ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2204/23 Номер провадження 22-ц/814/1571/24Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 07 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа:Державна казначейська служба України , про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа:Державна казначейська служба України,про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим , що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року по справі № 440/2044/22.

Проте , лише 06.02.2023 року їй виплачено суму соціальної допомоги за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року в розмірі 2167,64 грн., таким чином, відповідач здійснив виплату соціальної допомоги за чотири місяці.

У зв`язку із вказаним , отримавши відмову відповідача у виплаті соціальної допомоги, відбулося погіршення самопочуття позивача та завдано останній моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 26800 грн. з розрахунку місячний розмір мінімальної заробітної плати у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2023 за кожний іх чотирьох місяців невиплати соціальної допомоги 6700 грн x 4 місяця з розрахунку за період з жовтня 2022 року посічень 2023 року

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 07 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа:Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2680 грн. В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь держави судовий збір в сумі1073,60 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення щодо грошової компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди не відповідає реальним наслідкам порушення прав ОСОБА_1 відповідачем.

Скаржник зазначає, що у період часу з жовтня 2022 року по лютий 2023 року її стан здоровя погіршився , і вказане погіршення є наслідком протиправних дій відповідача.

Апелянт зазначає, що суду слід враховувати стан здоровя потерпілого , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану , про що свідчить усталена практика Верховного Суду.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 07 грудня 2023 року в частині виідмови у задоволенні позовних вимог, задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судовим розглядом встановлено,що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року по справі №440/2044/22 позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 09.11.2021 № 15188 про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області поновити ОСОБА_1 виплату соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.10.2021 з виплатою недоотриманих сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно довідки про отримання допомоги № 82 від 18.01.2023 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» їй виплачується державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року з 01.10.2022 по 30.04.2023 у розмірі 541,91 грн. щомісяця.

У січні 2023 року Управлінням соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області проведено нарахування допомоги за рішенням суду ОСОБА_1 за період з жовтня 2021 року, і 06.02.2023 року всі недоотримані кошти у сумі 2167,64 грн. з жовтня 2021 року по січень 2023 року зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Це конституційне положення більшу конкретизацію знаходить у ст. 56 Основного Закону, яка закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму ВСУ).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування та їх посадовими особами визначені ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Матеріалами даної цивільної справи підтверджуються, як доводи позову про те, що через протиправну бездіяльність відповідача позивач була змушений прикладати особисті зусилля для захисту своїх прав, так і доводи щодо не виконання рішення суду, що негативно відобразилось на її самопочутті.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, доводи ОСОБА_1 про завдання їй моральної шкоди протиправною бездіяльністю відповідача, яка виразилась у бездіяльності, не нарахуванні та невиплаті їй допомоги, невиконанні рішення суду, знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, у зв`язку з чим районний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої моральної шкоди.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції , що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 26 800 грн є завищеною.

Верховний Суд у своїй постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц наголосив, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, посилання позивача про заподіяння їй значних моральних страждань та наявність вини відповідача у погіршенні стану здоров`я позивача у зв`язку із бездіяльністю відповідача , не знайшли свого підтвердження, оскільки жодних належних доказів погіршення здоров`я позивача, яке зумовлено неправомірною бездіяльністю відповідча, що була предметом судового розгляду за її позовом, матеріали даної цивільної справи не містять.

Зважаючи на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року по справі № 440/2044/22 , визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 09.11.2021 № 15188 про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, зобов`язано Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області поновити ОСОБА_1 виплату соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.10.2021 з виплатою недоотриманих сум, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, на виконання якого стягувач був змушений прикладати особисті зусилля для захисту своїх прав, тривалістю не виконання рішення суду, позивач має право на компенсацію відшкодування моральних страждань у розмірі 2 680 грн, яка відповідає вимогам розумності і справедливості.

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги не дають підстав для задовлення позову в пвному обсязі та стягнення заявленої суми моральної шкоди, та підлягають відхиленню, оскільки бездіяльність відповідача, в тому числі щодо невиконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року встановлена належними доказами у справі, проте доказів на підтвердження моральних страждань та збитків немайнового характеру суду не надано.

Суд правильно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, вірно визначив характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та незгоди з рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 07 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов