Справа № 159/2913/23 Провадження № 22-з/802/50/24 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2024 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Черняк О. В.,
розглянувши заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року
Позивач ОСОБА_1 через свого представника Солдаткіна О. С. звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Просила (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 19 вересня 2024 року) визнати об`єкт незавершеного будівництва, розташований на АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю; залишити об`єкт незавершеного будівництва в особистій власності ОСОБА_2 ; в порядку поділу спільного майна стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами в розмірі 975 452,50 грн. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судовий збір, витрати на правову допоогу, витрати на виготовлення технічного паспорта та проведення оцінки майна.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року позов задоволено. У порядку поділу спільного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 975 452,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13420 грн судового збору та 3700 грн витрат на виготовлення звіту про оцінку майна.

Додатковим рішенням суду від 16 квітня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солдаткіна О. С. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 24 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу на рішення суду від 29 березня 2024 року. Просив скасувати рішення суду від 29 березня 2024 року в цій справі і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, здійснити перерозподіл судових витрат.

Постанововю Волинського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року у цій справі змінено, доповнено резолютивну частину абзацом такого змісту: «Виділити ОСОБА_2 у власність об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ».

Відповідач ОСОБА_2 20 серпня 2024 року подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 в його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Вказав, що в апеляційній скарзі ним було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести в суді апеляційної інстанції, що складається із судового збору на суму 14 631,78 грн, витрат на професійну правничу допомогу на суму 15 000 грн. У скарзі просив розподілити судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій, поклавши судовий збір та інші витрати на позивача. Докази понесення таких витрат ним приєднано до матеріалів справи разом із клопотанням від 12 серпня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 26 серпня 2024 року звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення. Зазначила, що у відзиві на апеляційну скаргу вона деталізувала розмір витрат, які вона повинна була понести під час розгляду справи в апеляційній інстанції. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу приєднано до матеріалів справи разом із клопотанням від 14 серпня 2024 року. Просила вирішити питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, понесених нею у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн.

Заперечення на вищевказані заяви до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись в порядку, передбаченому для ухвалення додаткового рішення.

За ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У суду немає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для вирішення даного питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяви сторін та матеріали справи апеляційний суд дійшов такого висновку.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апеляційним судом залишено рішення суду першої інстанції в частині повного задоволення позовних вимог без змін, змінено рішення суду шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом змісту, що відповідає одній із трьох заявлених позовних вимог - про залишення об`єкта незавершеного будівництва в особистій власності ОСОБА_2 , та висновкам суду першої інстанції, викладеним у мотивувальній частині рішення суду.

Колегія суддів частово задовольнила апеляційну скаргу відповідача з підстав та доводів, але не виключно, наведених відповідачем, у зв`язку із чим стягненню з позивача в користь відповідача підлягає 4877,26 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (14 631,78 грн / 3).

Зважаючи на повне задоволення позовних вимог судом першої інстанції, ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зменшує розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, до 8 542,74 грн (13 420 грн - 4877,26 грн).

Банківська комісія, сплачена відповідачем при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, стягненню з позивача не підлягає, оскільки вона не є судовими витратами та не входить в структуру судового збору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2023 року в справі № 523/12032/18).

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача в користь позивача 15 000 грн судових витрат, пов`язаних із наданням їй професйної правничої допомоги. Додаткове рішення суду від 16 квітня 2024 року в цій частині не осаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідач у апеляційній скарзі заявив до стягнення з позивача 15 000 грн судових витрат, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. У заяві від 12 серпня 2024 року надав попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат від 30 травня 2024 року на суму 10 250 грн; детальні описи робіт (наданих послуг) від 11 квітня 2024 року на суму 5000 грн (пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції - п. 11 опису) та від 30 травня 2024 року на суму 30 травня 2024 року (докази понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 250 грн (пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції - п. п. 1, 2, 3, 10, 12 опису); копії прибуткового касового ордера № 7/2024 від 07 серпня 2024 року на суму 10 250 грн, № 5/2024 від 254 квітня 2024 року на суму 24 квітня 2024 року; акти приймання передачі наданої правової допомоги від 24 квітня 2024 року на суму 5000 грн та від 07 серпня 2024 року на суму 10 250 грн.

Колегія суддів зауважує, що ненадання попереднього (орієнтовоного) розрахунку судових витрат до першої заяви по суті справи обмежує іншу сторону у праві надання заперечень щодо таких витрат, у зв`язку із чим сторона, яка заявляє такі витрати, несе ризик настання наслідків, передбачених ч. 2 ст. 134 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач вказав виключно розмір очікуваної суми витрат на професійну правничу допомогу, однак не навів попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат. Крім того, доводи, що містяться в апеляційній скарзі відповідача, та доводи, що містяться у відзиві на позовну заяву, є частково тотожними (постанова Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18).

Виходячи з розрахунку судових витрат, виконаних робіт, змісту договору, розміру сплачених коштів, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача в користь позивача підлягає 5000 грн (15 000 грн (як заявлено в скарзі) / 3) судових витрат, пов`язаних із наданням відповідачу професійної правничої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 просила стягнути в її користь 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану їй під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Докази понесення таких витрат подані разом із заявою від 14 серпня 2024 року: договір, акт прийняття - передачі наданих послуг від 24 червня 2024 року (на суму 5000 грн за підготовку подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача), квитанції про сплату адвокатові 5000 грн, відповідно, та 3000 грн (за участь в судовому засіданні, згідно заявлених у відзиві витрат).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат разом із відзивом на апеляційну скаргу позивач не подала.

Колегія судді враховує факт зміни 23 березня 2024 року позивачем прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку із державною реєстрацією шлюбу (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 березня 2024 року.)

Враховуючи задоволення позову рішенням суду першої інстанції та часткове задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з принципу пропорційності судових витрат, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу позивача, пов`язану із переглядом справи в суді апеляційної інстанції. У зв`язку із взаємокомпенсацією витрат обох сторін на професійну правничу допомогу, такі витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд в складі колегії суддів дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у цій справі та часткового задоволення заяв сторін.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 381, 382, 384, частиною 5 статті 268 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Змінити рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 береня 2024 року в цій справі в частині стягнення судового збору - стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8 542 (вісім тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 74 к. судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді