Ухвала

18 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 503/683/23

провадження № 61-10568ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Кодимської міської ради Одеської області, третя особа - ОСОБА_4 , про відновлення порушених конституційних прав щодо зареєстрованого місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику слід було надати докази, що підтверджують недотримання апеляційним судом вимог, встановлених у статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення; надати нову редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити свою адресу електронної пошти (за наявності) та відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду докази, що підтверджують недотримання апеляційним судом вимог, встановлених у статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення, та нову редакцію касаційної скарги, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що оскаржувану постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року він отримав лише 17 квітня 2024 року в канцелярії суду першої інстанції. Крім того, він вже звертався з касаційною скаргою до Верховного Суду, проте ухвалою суду від 24 травня 2024 року його касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто. Вказану ухвалу суду він отримав лише 29 червня 2024 року. Ураховуючи наведене, заявник вважає, що є підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

На підтвердження наведеного заявником надано: копію супровідного листа Одеського апеляційного суду від 04 березня 2024 року № 22-ц/813/2447/24 про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року; копію акта Одеського апеляційного суду від 11 березня 2024 року № 81 про призупинення роботи сектору поштової експедиції апеляційного суду, з якого видно, що з 11 березня 2024 року призупинено роботу сектора поштової експедиції суду в частині забезпечення повного циклу опрацювання та направлення вихідної кореспонденції Одеського апеляційного суду по всім адресатам відправлення; лист Кодимського районного суду Одеської області від 20 серпня 2024 року № 503/683/23-вих., з якого видно, що копія постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року була отримана ОСОБА_1 в канцелярії Кодимського районного суду Одеської області 17 квітня 2024 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Встановлено, що 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 отримавши копію оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення 14 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2024 року вказана касаційна скарга була повернута заявнику.

29 червня 2024 року вказана ухвала була отримана ОСОБА_1 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

10 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Аналіз касаційної скарги та надані матеріали свідчать, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Також, в касаційній скарзі ОСОБА_1 завив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке не підлягає процесуальному вирішенню, оскільки відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як особа з інвалідністю І групи звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги, що підтверджується копією посвідчення від 30 вересня 2020 року серії НОМЕР_1 .

Разом із цим, касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки її недоліки ОСОБА_1 усунув не в повному обсязі, а саме - в касаційній скарзі як на підставу скасування оскаржуваних судових рішень заявник посилається на те, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати норму права щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Аналіз нової редакції касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина містить формальне посилання на неправильність та незаконність судових рішень. ОСОБА_1 не обґрунтовує передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Формальна вказівка на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстави касаційного оскарження, передбачені вказаним пунктом. ОСОБА_1 не зазначено норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 26 липня 2024 року, ОСОБА_1 усунуто не в повному обсязі, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев