Березівський районний суд Одеської області
10.09.2024
Справа № 494/1346/24
Провадження № 2-о/494/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Рябчун А. В.,

секретаря судового засідання: Авдєєвої С. В.,

розглянув в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 заінтересована особа: Раухівська селищна рада Березівського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати заявника, яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить:

-земельна ділянка площею 3,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області (державний акт серії РІ № 471140, виданий 27 березня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 241);

-земельна ділянка площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області (державний акт серії РІ № 471140, виданий 27 березня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 241).

Заявник зазначає, що ОСОБА_3 на момент смерті проживала з донькою ОСОБА_2

Вказувала, що Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила ОСОБА_2 , що 17 червня 2024 року року за вхідними №1732/02-14 отримана заява про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі якої було заведено спадкову справу за №165Б/2024. Відповідно до п. 1 ст. 1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 3.21 п. З гл. 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. У випадку відсутності доказу постійного проживання, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одеса, роз`яснила, що необхідно звернутися до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне ОСОБА_2 для оформлення права на нерухоме спадкове майно

Враховуючи наведене заявник просить встановити факт, постійного проживання з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 з 2012 року до 17 травня 2018 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 23 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року витребувано у Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса копії спадкової справи № 165Б/2024 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися. Надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Просили вимоги заяви задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання також не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи. 19 серпня 2024 року подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Згідно вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після смерті, ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить:

-земельна ділянка площею 3,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області (державний акт серії НОМЕР_2 , виданий 27 березня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власноті на землю за № 241);

-земельна ділянка площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області ,(державний акт серії РІ № 471140, виданий 27 березня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 241).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за однією адресою: АДРЕСА_2 ., що підтверджується довідкою № 399 від 27 травня 2024 року, виданою Раухівською селищною радою Березівського району Одеської області.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються матір`ю та дочкою, що вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 від 15 травня 1964 року, де в графі «мати» - вказана ОСОБА_3 ,

Після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 в Суворовській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 165Б/2024.

Проте наразі отримана відповідь Інформаційний лист від 27 червня 2024 року № 1579/02-14 про те, що 17 червня 2024 року за вхідним № 1752/02-14 отримана ваша заява про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 , на підставі якої була заведена спадкова справа за № 1655/2024. Відповідно до п. 1 ст. 1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. п. 3.21 п. З гл. 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. У випадку відсутності доказу постійного проживання, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одеса, роз`яснила, що необхідно звернутися до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 на момент смерті своєї матері ОСОБА_6 проживала разом приблизно 6 років за однією адресою: АДРЕСА_2 . У поясненні стверджує, що особисто бачила як ОСОБА_6 піклувалася про свою доньку та дбала про неї.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 на момент смерті своєї матері ОСОБА_6 проживала разом приблизно 6 років за адресою: АДРЕСА_2 . У поясненні стверджує, що особисто бачила як ОСОБА_6 піклувалася про свою доньку та виховувала її.

Факт спільного проживання за однією адресою померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується актом встановлення факту проживання без реєстрації від 23 травня 2024 року, складеним комісією Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, яка встановила наступне: на підставі свідчень сусідів комісія селищної ради встановила: що гр. ОСОБА_6 дійсно проживала приблизно 6 років до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що на підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені заявником, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 заінтересована особа: Раухівська селищна рада Березівського району Одеської області - задовольнити.

Встановити факт, постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 у період з 2012 року до 17 травня 2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рябчун А. В.