Справа № 525/112/24
Провадження № 2/525/120/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за невчасно виконане грошове зобов`язання,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 45672,9 грн. - пені, 44088 грн. - інфляційних втрат та 7858 грн. - три проценти річних за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання.

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що 07.11.2016 між ним та відповідачем був укладений договір відповідального зберігання обладнання з правом користування. Відповідач ОСОБА_2 своєчасно своїх зобов`язань не виконав, у результаті чого позивач вимушений був звертатися до суду про стягнення заборгованості, яка виникла станом на січень 2022 року. Рішенням суду у справі №525/872/21 було стягнуто з відповідача на користь позивача 130980 грн. 50 коп.

Проте станом на день звернення позивача з позовом рішення суду залишається не виконаним, відповідачем заборгованість не сплачена. Посилаючись на те, що договір відповідального зберігання обладнання з правом користування від 07.11.2016 залишається чинним, просив стягнути з відповідача пеню відповідно до ч. 1 п. 4.1 договору у розмірі 0,2% за кожен день прострочення.

Крім того, оскільки відповідач прострочив виконання боргового зобов`язання, вважав, що з нього підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

09.02.2024 судом було відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання у справі призначено на 13.03.2024, відповідачу роз`яснено строки та порядок подання відзиву на позов.

Розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин.

Згідно ухвали суду від 17.04.2024 позов було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду. 23.04.2024 судом продовжено розгляд даної цивільної справи.

20.08.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка була залишена судом без розгляду та повернута позивачу.

У судове засідання 13.09.2024 сторони повторно не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

13.09.2024 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.

Оскільки усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.11.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір відповідального зберігання з правом користування (а.с. 3).

Умовами договору визначено, що власник передає, а зберігач приймає на зберігання з правом користування і зобов`язується зберігати передане йому майно за цим договором, як своє власне, за переліком згідно додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016. Після спливу строку дії договору, він автоматично продовжується на наступний календарний рік, і так до того, як сторони не повідомлять одне одного за 30 календарних днів про бажання завершити термін його дії ( п. 5.1. Договору). Згідно п. 4.1 Договору при порушенні строків виконання зобов`язання сторона, що порушила зобов`язання відповідно виплачує іншій стороні пеню/неустойку в сумі 0,2% за кожний день прострочки зобов`язання. При порушенні інших умов цього договору Сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області у справі №525/872/21 від 06.11.2023 були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором відповідального зберігання, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором відповідального зберігання від 07.11.2016 у сумі 130980, 55 грн., що складається з: рентної плати за користування майном за період дії договору в сумі 53732, 83 грн.; пеня за порушення зобов`язання за період дії договору в сумі 63020,86 грн., інфляційне збільшення суми грошового зобов`язання в сумі 1999,94 грн.; 3% річних від невиконання грошового зобов`язання в сумі 12226,92 грн. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 4-8).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Великобагачанського районного суду від 06.11.2023 установлено, що строк дії договору розпочався 07.11.2016 та закінчився 14.11.2020, саме за вказаний період здійснювалося обрахування періодичних платежів за договором за користування майном. Судом установлено, що нарахування пені, згідно умов укладеного договору здійснюється на недоплачені щомісячні платежі, яка нараховується щомісячно до закінчення дії договору. Кінцевий термін нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, згідно рішення суду здійснено по січень місяць 2022 року включно. При цьому судом установлено, що загальний розмір заборгованості за договором з урахуванням нарахованих 3% річних та інфляційних втрат станом на 31.01.2022 становить 130980, 55 грн. Указані обставини, в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують.

Частина 1 ст. 626 ЦКУ визначає договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ч. 1 ст. 627 ЦКУ).

Положеннями ст. 629 ЦКУ передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦКУ).

Відповідно до ст. 509 ЦКУ зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 598, 599 ЦКУ зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, установлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу, далі ЦК).

Пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення його виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Нарахування штрафних санкцій у разі прострочення виконання зобов`язань припиняється через 6 місяців із того дня, коли зобов`язання мало бути виконане, якщо інше не встановлено законом або договором (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) установлено позовну давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК).

Оскільки рішенням суду від 06.11.2023 установлено, що відповідно до умов договору нарахування пені здійснюється до моменту закінчення договору, термін дії договору закінчився 14.11.2020, то відсутні підстави для стягнення з відповідача пені нарахованої позивачем згідно п. 4.1. договору відповідального зберігання з правом користування від 07.11.2016 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому у цій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судом установлено, що станом на 01.02.2022 відповідач ОСОБА_2 має прострочене грошове зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 у розмірі 130980 грн. 55 коп., обставина установлена рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.11.2023 у справі №525/872/21. Обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання відповідачем не виконується, а тому до вказаних правовідносин можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які придбаває населення для невиробничого споживання.

Цей показник розраховується на основі споживчого набору товарів продовольчого та непродовольчого призначення і послуг. Зазначений набір товарів (послуг) є єдиним для всіх регіонів країни та ґрунтується на структурі споживчих грошових витрат домогосподарств міських поселень.

Індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України щомісяця та публікуються у пресі (зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр") не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Ці показники, повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Держкомстат України, є офіційними та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум.

Відповідно індекс інфляції у вказаний період установлено на наступних рівнях:

лютий 2022 року 101, 6%, березень 2022 року - 104,5%, квітень 2022 року -103,1%, травень 2022 року - 102,7%, червень 2022 року 103, 1%, липень 2022 року 100, 7%, серпень 2022 року 101,1%, вересень 2022 року 101, 9%, жовтень 2022 року -102, 5% , листопад 2022 року 100, 7%, грудень 2022 року 100, 7%; за 2023 рік 105,1%; за січень 2024 року 100,4%.

Загальний індекс інфляції за період з лютого 2022 року по січень 2024 року включно ( у межах заявлених позовних вимог становить 131, 9% (101, 6% х 104,5% х 103,1% х 102,7% х 103, 1% х 100, 7% х 101,1% х 101, 9% х 102, 5% х 100, 7% х 100, 7% х 105,1% х 100,4% = 131, 9%).

Суд виходячи із принципу диспозитивності, бере за основу розмір заборгованості, визначений позивачем у розрахунку, який становить 130980, 5 грн.

Відповідно розмір інфляційних втрат складає 41782,78 грн. ( 130980,5 грн. х 131,9% - 130980,50 грн. = 41782,78 грн.).

Також положеннями ч. 2 ст. 625 ЦПК України, визначено зобов`язання боржника сплатити 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір 3% річних за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 складає 7858,3 грн.

Загальний розмір витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 49641 грн. 08 коп.

У іншій частині позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 50, 85%, позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір на загальну суму 1211, 20 грн., тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 615 грн. 90 коп. ( 1211, 20 грн. х 50, 85% = 615, 90 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49641 (сорок дев`ять тисяч шістсот сорок одну) гривню 08 копійок за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, з яких: 41782 ( сорок одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 78 копійок інфляційні втрати; 7858 ( сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 30 копійок - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 615 ( шістсот п`ятнадцять) гривень 90 копійок судових витрат.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 18.09.2024.

Суддя Я.В. Прасол