Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5175/23 Головуючий у 1-й інст. Драча Ю.І.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/5175/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою Вакс Майї, інтереси якої представляє адвокат Кузьмін Дмитро Леонідович

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2024 року, яке ухвалено під головуванням судді Драча Ю.І.

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року позивач через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі, що є еквівалентом 117 408 дол. США 22 центів (тіло позики 25 000 дол. США 00 центів, пеня 91 500 дол. США 00 центів, три проценти річних 908 дол. США 22 центи) на дату ухвалення рішення згідно умов Договору позики від 06 березня 2020 року;

- в рахунок стягнення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та службових приміщень, загальна площа 49,23 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження, визначивши у своєму рішенні початкову ціну продажу відповідно до умов Договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 06 березня 2020 року.

На обґрунтування позову вказувала, що 06 березня 2020 року ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , на підставі довіреності, та ОСОБА_2 уклали Договір позики. Відповідно до пункту 1 Договору позики, Позикодавець передав Позичальнику у власність гроші в сумі 625 000,00 грн., що на момент укладення цього договору становить еквівалент 25 000,00 дол. США, на умовах, викладених в цьому договорі, а Позичальник приймає ці гроші та зобов`язується повернути суму грошей, що не може бути менше суми еквівалентної 25 000,00 дол. США, у встановлений термін та на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 3 Договору позики передбачено, що грошові кошти передані терміном до 06 березня 2022 року.

Для забезпечення вимог Позикодавця за Договором позики, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.03.2020 року (далі Договір іпотеки), який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. зареєстровано в реєстрі за №2690.

Відповідач зобов`язань за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув.

Враховуючи, що розмір боргу відповідача (тіло позики, пеня, три проценти річних) є значним і не зможе бути погашеним виключно за рахунок предмета іпотеки, ефективним способом захисту прав та інтересів позивача буде звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за рішенням суду, а також стягнення коштів в частині, що не буде погашена за рахунок предмету іпотеки.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 06 березня 2020 року на загальну суму 50 908,22 долари США, яка складається з: 25 000,00 доларів США тіло позики; 25 000,00 доларів США пені та 908,22 доларів США - 3% річних від суми боргу (що на день винесення рішення по справі 09.01.2024 року еквівалентно 1 923 368,55 гривень).

В рахунок стягнення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та службових приміщень, загальна площа 49,23 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але не менше 90 відсотків вартості предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зупинено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині зупинення виконання рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_5 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, включивши з мотивувальної та резолютивної частин рішення мотиви та висновки суду щодо зупинення виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Договір позики від 06 березня 2020 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , для забезпечення якого було укладено договір іпотеки, не є договором споживчого кредиту. Оскільки спірні правовідносини виникли не із споживчого кредиту, укладеного між фінансовою установою та фізичною особою позичальником і іпотекодавцем, а між фізичними особами із договору позики, то положення пункту 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» не підлягають застосуванню.

Вказує, що нерелевантним є посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 22.06.2022 року у справі №296/7213/15. Так, у справі №296/7213/15 суди встановили, що між банком і позичальником було укладено кредитний договір, згідно якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, і для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору укладено договір іпотеки. Натомість у справі №296/5175/23 сторони, якими є виключно фізичні особи, уклали між собою договір позики.

Звертає також увагу, що ЦПК України не передбачає право суду першої інстанції зупиняти виконання свого ж рішення, натомість передбачає можливість відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача адвокат Кузьмін Д.Л. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду змінити, включивши з мотивувальної та резолютивної частин рішення мотиви та висновки суду щодо зупинення виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Касянчук С.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 06 березня 2020 року ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , на підставі довіреності, та ОСОБА_2 уклали договір позики (а.с.11).

Відповідно до пункту 1 Договору позики, Позикодавець передав Позичальнику у власність гроші в сумі 625 000,00 грн., що на момент укладення цього договору становить еквівалент 25 000,00 доларів США, на умовах, викладених в цьому договорі, а Позичальник приймає ці гроші та зобов`язується повернути суму грошей, що не може бути менше суми еквівалентної 25 000,00 доларів США, у встановлений термін та на умовах, передбачених цим договором.

У пункті 2 Договору позики вказано, що факт передачі та отримання грошових коштів в повному обсязі підтверджується підписами Сторін на цьому договорі.

Пунктом 3 Договору позики передбачено, що грошові кошти передані терміном до 06 березня 2022 року.

Для забезпечення вимог Позикодавця за Договором позики, між ОСОБА_3 від імені якої діяв ОСОБА_4 , на підставі довіреності, та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.03.2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. зареєстровано в реєстрі за №2690 (а.с.8-10).

Відповідно до пункту 1.1. Договору іпотеки, цей Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики від 06 березня 2020 року, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого Іпотекодержатель надав Іпотекодавцю позику в сумі 625 000,00 грн., що на момент укладання договору позики становить еквівалент 25 000,00 доларів США, на умовах, викладених в Договорі позики, а Іпотекодавець зобов`язується повернути суму грошей, що на день повернення не може бути менше суми еквівалентної 25 000,00 доларів США, вказану в договорі позики до 06 березня 2022 року.

У відповідності до Договору іпотеки Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїм зобов`язань за Договором позики отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах.

У пункті 1.2. Договору іпотеки визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.3. Договору іпотеки, сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 500 000 грн. 00 коп.

Зупиняючи виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив із того, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, відповідно до пункту 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Вказані приписи застосовуються за наявності наступних критеріїв: 1. нерухоме майно належить фізичної особі; 2. нерухоме майно передано в іпотеку за споживчим кредитом; 3. зобов`язання виникло за договорами, які укладені до 17 березня 2022 року, за умови, що після 17 березня 2022 року до них не вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

Норма також має ретроспективний характер. Зупиняється дія статті 37, 38, 40, 41, 47 цього Закону, починаючи із 24 лютого 2022 року на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення.

Крім того, пункт 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не містить у собі статтю 39 цього закону про реалізацію предмета іпотеки за рішенням суду. Зупинено лише дію статей 41, 47 у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити (пункт 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Судом встановлено, що 06 березня 2020 року між сторонами укладено договір позики.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли не із споживчого кредиту, укладеного між фінансовою установою та фізичною особою - позичальником і іпотекодавцем, а між фізичними особами та випливають із договору позики.

Отже, пункт 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не поширюється на спірні правовідносини.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не зазначене належної уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення в цій частині, а тому останнє підлягає скасуванню в частині зупинення виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування (п. 3, п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Рішення суду в іншій частині не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Вакс Майї, інтереси якої представляє адвокат Кузьмін Дмитро Леонідович, задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2024 року в частині зупинення виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його скасування або припинення скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий Судді