10 вересня 2024 року
провадження №22-з/824/1315/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
судді: Желепи О. В., Немировської О. В.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - Гайдамаченка Вячеслава Григоровича про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі №369/4167/23 Києво-Святошинського районного суду Київської області
про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину
В березні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просила збільшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 500 грн та стягнути додаткові витрати у розмірі 109 853 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000 грн, щомісячно, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину в розмірі 12 587,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 236 грн.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_3 задоволено частково. Змінено рішення суду першої інстанції в частині визначено розміру аліментів та збільшено їх розмір з 2 000 грн до 8 000 грн, щомісячно.

Також судом апеляційної інстанції змінено рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 681 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 514,71 грн.

10 серпня 2024 року представник відповідача - Гайдамаченко В. Г. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заявник, належним чином повідомлений про розгляд його заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику сторін (том 3, а. с. 39-40).

Позивачка також належним чином повідомлена про розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику сторін (том 3, а. с. 39, 41).

14 серпня 2024 року представник позивачки - ОСОБА_5 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування яких зазначила, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є неспіврозмірним із наданими послугами, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу зазначені ті ж самі обставини, що й у відзиві на позовну заяву; відзив надіслано через підсистему "Електронний суд", що значно економить час в його поданні до суду. Також зазначила, що такий розмір витрат на правничу ставить її в невигідне становище, адже спір про визначення розміру аліментів на малолітню дитину.

За наведених обставин представник позивачки ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, врахувала доводи сторін та дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вже вказувалося вище, постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Змінено рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів та в частині розподілу судових витрат. Збільшено розмір аліментів з 2 000 до 8 000 грн, які підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 12 587,50 грн залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, діючи через свого представника Гайдамаченка В. Г. , подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому, окрім іншого, зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема вказав, що витрати на правничу допомогу становлять 7 500 грн.

Також у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що докази на підтвердження розміру судових витрат, які відповідач поніс або має понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції буде подано у строки та порядку, які передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача долучено наступні докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу: Додаткова угода №2 від 12.04.2024 до Договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 10.07.2023; Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.04.2024 Серія АІ №1597442; Акт приймання-передачі з надання правничої допомоги від 08.08.2024 (том 3, а. с. 31-32, 36).

З наданих заявником доказів вбачається, що адвокат Гайдамаченко В. Г. надавав ОСОБА_1 правничу допомогу у даній справі №369/4167/23 під час її розгляду в суді апеляційної інстанції. У разі досягнення позитивного результату "гонорар успіху" становить 5 000 грн.

Між сторонами договору про надання правничої допомоги погоджено, що за підготовку, складення, написання відзиву на апеляційну скаргу та направлення до Київського апеляційного суду і позивачці адвокатом витрачено 5 годин свого робочого часу (1 год роботи = 500 грн), що становить 2 500 грн. Також погоджено, що оскільки апеляційну скаргу позивачки задоволено часткового, то "гонорар успіху" становить 2 500 грн.

Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 5 000 грн.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення про часткове задоволення апеляційної скарги позивачки, то керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України наявні правові підстави для покладення на позивачку понесених відповідачем витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн не є співрозмірними, з огляду на наступне.

За приписами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Верховного Суду у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Крім цього, у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вже вказувалося вище, позивачка подала письмові заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначила, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не є співрозмірним із наданими послугами, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу зазначені ті ж самі обставини, що й у відзиві на позовну заяву; відзив надіслано через підсистему "Електронний суд", що значно економить час в його поданні до суду. Також зауважила, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу (5000 грн) ставить її в невигідне становище, адже даний спір стосується визначення розміру аліментів на малолітню дитину, які судом апеляційної інстанції визначено у розмірі 8 000 грн.

Колегія суддів приймаючи до уваги такі заперечення позивачки, а також враховуючи вартість і обсяг наданих адвокатом відповідачу юридичних послуг (складання відзиву); складність справи та її значення для сторін - стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини; кількість поданих представником відповідача документів та порядок їх подання (відзив на апеляційну скаргу через систему Електронний суд); зміст відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу не потребувала від адвоката значних зусиль та витрачання часу.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021 у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Отже, проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), з урахуванням заперечень позивачки, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн не відповідає критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співрозмірні з виконаною роботою під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Дійсно, як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу останній за своїм змістом частково співпадає з відзивом на позовну заяву. Також відзив на апеляційну скаргу подано відповідачем через систему Електронний суд, що не вимагає значних зусиль при його поданні до суду апеляційної інстанції та надсиланні позивачці, враховуючи що апеляційну скаргу останньою також було подано через систему Електронний суд. Інших процесуальних документів відповідач або його представник не подавали до суду апеляційної інстанції. Також розгляд справи відбувався в порядку письмового провадження без виклику сторін в судове засідання.

Крім цього, слід враховувати, що дана категорія справи - стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину не відноситься до складних, а відтак не потребує значних зусиль при формуванні правової позиції відповідачем.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що понесені витрати на правничу допомогу є співрозмірними у розмірі 2 500 грн, оскільки такий розмір судових витрат документально обґрунтований та відповідає критерію їх розумної необхідності, з урахуванням складності справи та вчинених адвокатом дій, які зазначені в акті наданих послуг, - складання відзиву на апеляційну скаргу.

За вказаних обставин та з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих адвокатом відповідача, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру відмовлених позовних вимог, що у відсотковому співвідношенні становить 71,8%.

Разом з тим, враховуючи, що доведеним та таким, що відповідає критерію розумності є розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2 500 грн, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1 795 грн, що є пропорційним розміру відмовлених позовних вимог.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 795 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України

П О С ТА Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - Гайдамаченка Вячеслава Григоровича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 1 795 (одна тисяча сімсот дев'яносто п'ять) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська