Номер провадження: 22-ц/813/5866/24
Справа № 1519/2-8185/11
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1519/2-8185/11

Провадження номер: 22-ц/813/5866/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

учасники справи:

- заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс»,

- боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа, за апеляційною скаргою адвоката Царюк Марії Зенонівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бобуйка І.А. від 29 травня 2024 року, про відмову в заміні стягувача у виконавчому провадженні, повернення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, залишення без розгляду заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У травні 2024 року ТОВ «Верра Фінанс» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому провадженні, у якій просить: 1) замінити ПАТ «ФІДОБАНК» на його правонаступника - ТОВ «Верра Фінанс», в якості стягувача за виконавчим листом, виданим Малиновським районним судом м. Одеси №1519/2-8185/11 від 28.01.2013 року; 2) видати дублікат виконавчого листа по справі №1519/2-8185/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 02 червня 2020 року між ПАТ «ФідоБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» укладено договір №GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього Договору, зокрема набуло прав вимоги до позичальника за вищевказаним кредитним договором № 014/1581/74/06222 від 02.11.2007 року.

Товариство вказує, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, однак посилається на те, що оригінал виконавчого листа у стягувача відсутній. Державна виконавча служба надала відповідь про те, що на виконанні виконавчий лист не перебуває, відповідно даних автоматизованої системи виконавчих провадження на виконанні в інших державних виконавчих службах виконавчий лист не перебуває. У зв`язку з чим виконавчий лист було втрачено (Т. 2, а. с. 20 - 26).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено. Повернуто заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про видачу дубліката виконавчого листа, заяву про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою суду від 06.09.2023 року вже було замінено публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», в якості стягувача за виконавчим листом, виданим Малиновським районним судом м. Одеси №1519/2-8185/11 від 28.01.2013 року. Тому необхідно відмовити у задоволенні вимоги про заміну стягувача у виконавчому листі.

Стосовно поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа суд зазначив, що ухвалою суду від 06.09.2023 року такі вимоги також вирішувались. У задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа було відмовлено. Заявником не зазначено нових підстав та обставин на підтвердження своїх вимог на противагу тим, що були заявлені у заяві від 31.07.2023 року.

Отже, суд дійшов до висновку, що заявником подано до суду заяву для вирішення питань, які вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (Т. 2, а. с. 53 - 54).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Царюк Марії Зенонівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року в частині залишення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа. Справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала в оскарженій частині постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що представником ТОВ «Верра Фінанс» у заяві не ставилось питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а подано заяву про заміну сторони та видачу дубліката виконавчого листа. Крім того, суд не звернув увагу, що заява містить інші підстави видачі дублікату виконавчого листа (а. с. 60 - 63).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Царюк Марії Зенонівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року (Т. 2, а. с. 74 - 74 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.06.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 80).

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Царюк Марії Зенонівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс, підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі, визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

23 квітня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено рішення по цивільній справі №1519/2 - 8185/11, яким стягнуто на користь ПАТ «Ерсте Банк» з ОСОБА_1 борг у розмірі - 415 669,22 грн. та судові витрати у розмірі - 2 823,00 грн..

28.01.2013 року представнику ПАТ «Ерсте Банк» було видано виконавчий лист щодо стягнення боргу та судових витрат з боржниці.

04.09.2014 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси замінено сторону виконавчого провадження - ПАТ «Ерсте Банк» його правонаступником - ПАТ «Фідобанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1519/2-8185/11, виданого 28.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси.

02 червня 2020 року між ПАТ «ФідоБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» укладено договір №GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього Договору, зокрема набуло прав вимоги до позичальника за вищевказаним кредитним договором № 014/1581/74/06222 від 02.11.2007 року.

Виконавчий лист від 28.01.2013 року направлявся на виконання у 2013, 2014 та 2016 роках, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповіді Малиновського ВДВС у місті Одесі 15.06.2022 року, 27.12.2019 року головним держаним виконавцем виконавчий лист було повернуто стягувачеві.

31.07.2023 року до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року задоволено частково заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа. Замінено публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», в якості стягувача за виконавчим листом, виданим Малиновським районним судом м. Одеси №1519/2-8185/11 від 28.01.2013 року. Відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа по справі №1519/2-8185/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відмовлено у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання справі №1519/2-8185/11 по справі №1519/2-8185/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. Ухвала суду від 06.09.2023 року набрала законної сили 21.09.2023 року.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Залишаючи без розгляду заяву про видачу дубліката виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що заявником подано до суду заяву для вирішення питань, які вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. Вбачаються ознаки зловживання заявником своїми процесуальними правами.

Проте з такими висновками погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 1 частини другої статті 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі №761/14952/21 (провадження № 61-10578св22) зазначено таке:

«Отже, на осіб, які беруть участь у справі, згідно зі статтею 44 ЦПК України покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, у яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Водночас наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України)».

У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц (провадження № 61-10225св22) зазначено таке:

«Очевидно, що суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права повинен здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права, тому процесуальним законодавством передбачено, що певні процесуальні дії можуть бути розцінені як зловживання процесуальними правами, якщо відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частини третя статті 44 України). Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини.

З огляду на викладене, факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справ».

Потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові (див. постанову Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №318/89/18 (провадження № 61-128св19)).

У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд зазначає, що на його думку має місце таке зловживання процесуальними правами, як зловживання правом на подання заяви за тих самих обставин.

Так, матеріалами справи встановлено, що 31.07.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» зверталось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, про заміну стягувача у виконавчому провадженні, про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року задоволено частково заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про видачу дубліката виконавчого листа, про заміну стягувача у виконавчому провадженні, про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа. Замінено публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчим листом виданим Малиновським районним судом м. Одеси №1519/2-8185/11 від 28.01.2013 року. Відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа по справі №1519/2-8185/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відмовлено у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання справі №1519/2-8185/11 по справі №1519/2-8185/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвала суду від 06.09.2023 року набрала законної сили 21.09.2023 року.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що, звертаючись до суду 17.05.20254 року із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа, заявником було викладено інші обставини та підстави для видачі дубліката виконавчого листа - втрата виконавчого листа, пропуск строку з поважних причин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції що заява від 17.05.2024 року не містить вимог про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак судом першої інстанції було помилково вирішено та надано оцінку вказаним обставинам.

У цьому зв`язку, колегія суддів вважає, що саме по собі подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа за інших обставин ніж ті що були викладенні у попередній заяві не свідчить, що заявник зловживає своїми процесуальними правами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що має місце зловживання процесуальними правами, а відтак безпідставно залишив без розгляду заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Царюк Марії Зенонівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині залишення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4.Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390, ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Царюк Марії Зенонівни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс», - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 29 травня 2024 року про відмову в заміні стягувача у виконавчому провадженні, повернення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, залишення без розгляду заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа - скасувати в частині залишення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе