Провадження №2/512/190/24
"18" вересня 2024 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Тімановського А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 після її смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) КСП «Концебівське», с.Концеба, Савранського району, Одеської області, розміром 2,65 в умовах кадастрових гектарах. Спадкодавцем заповіту не складено, а тому відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Позивачка стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги та інших спадкоємців немає, оскільки ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця) відмовився від спадщини у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 09.10.2023 звернулася до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б., однак отримала відмову, оскільки документи, що посвідчують право спадкодавця на земельну частку (пай), а саме: дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) та рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.08.2019 не є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачці рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування.

Таким чином, на думку позивачки, єдиним належним способом захисту її прав та законних інтересів є звернення до Савранського районного суду Одеської області.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 10.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2024.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 10.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.09.2024.

В судове засідання позивачка не з`явилась, проте 18.09.2024 подала до канцелярії суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила справу розглянути без її участі (а.с.37).

Представник відповідача Савранської селищної ради Одеської області в судове засіданні не з`явився, проте 24.06.2024 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника Савранської селищної ради Одеської області. Крім того, в цій заяві Савранська селищна рада Одеської області не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.32).

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.05.2023 Савранським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 61 року, актовий запис про смерть №123 (а.с.4).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.10.2023 вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, спадкової справи №115/2023, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.5).

В матеріалах справи міститься дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД №0111323, виданий на ім`я ОСОБА_4 як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Концебівське» (а.с.6).

Як вбачається з рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.08.2019, яке набрало законної сили 14.09.2019, що за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом визнано право на земельну частку (пай) розміром 2,68 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серія ОД №0111323 (а.с.7).

З довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 16.01.1997 Концебівською сільською радою народних депутатів Савранського району Одеської області, актовий запис №03, ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 (а.с. 10).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 05.12.2020 Суворівським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1004, позивачка ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.11).

Згідно листа №73/02-14 від 31.05.2024 приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю оригінала сертифікату про право на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування (а.с.12).

09.10.2023 приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімовою К.Б. було заведено спадкову справу № 115/2023 (а.с.19-31). Із спадкової справи судом встановлено, що спадкоємець першої черги - чоловік спадкодавця ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті жінки на користь дочки ОСОБА_1 (а.с.23 на звороті).

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Порядок розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств установлено Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року. Згідно п.4-8 Указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 12.10.1995 року № 801, документом, що підтверджує право на пай та його виділення в натурі, є сертифікат, який при вступі у спадщину, серед іншого, надається спадкоємцем нотаріусу.

Отже, саме сертифікат засвідчував право власника на земельну частку (пай) і був підставою для виділення земельної ділянки в натурі та отримання правовстановлюючого документу.

В матеріалах справи наявний дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД №0111323 виданий на ім`я баби позивачки ОСОБА_4 нині покійної, однак, остання за життя не отримала сертифікат що засвідчував право власника на земельну частку (пай).

Матеріали справи містять рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.08.2019, яке набрало законної сили 14.09.2019, з якого вбачається, що за ОСОБА_2 (матір`ю позивачки) у порядку спадкування за законом визнано право на земельну частку (пай) розміром 2,68 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серія ОД №0111323 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.05.2023 Савранським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 61 року, актовий запис про смерть №123 (а.с.4).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла 11.5.2023 відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правові відносини поширюється дія ЦК України 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яку ОСОБА_2 фактично пройняла, але юридично не оформила після смерті ОСОБА_4 .

Нормою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок прийняття спадщини регулюється статтею 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статі 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що спадкоємець першої черги - чоловік спадкодавця ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті жінки на користь дочки ОСОБА_1 (а.с.23 на звороті).

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом після її смерті.

Однак, оформити право на земельну частку (пай) позивачка не в змозі у позасудовому порядку, у зв`язку з нотаріальною відмовою не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті матері ОСОБА_2 .

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже, оскільки баба позивачки ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай), розміром 2,68 га в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності колишнього КСП «Концебівське», що знаходилось в с.Концеба, Савранського району, Одеської області, яку успадкувала ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері має право на успадкування цієї частки (паю) з послідуючим отриманням свідоцтва про право власності.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що баба позивачки ще за життя набула право на земельну частку (пай), проте не отримала сертифіката, а за матір`ю позивачки ОСОБА_2 на підставі рішення суду визнано право на земельну частку (пай) після смерті її матері (баби позивачки), суд дійшов висновку, що вказане право на отримання земельної частки (паю) увійшло до складу спадщини і у позивачки, як спадкоємця за законом після смерті матері, виникло право на вказану земельну частку (пай), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка проживає по АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовно кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Концебівське», с.Концеба, Савранського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у справі, понесені позивачкою ОСОБА_1 , залишити за нею.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький