Справа № 515/1022/24
Провадження № 2-о/513/110/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Паюл Тетяна Іллівна, заінтересована особа: Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області суду з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт допущеної помилки у договорі дарування № 466 від 08 лютого 2001 року, посвідченому державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. Заявлені вимоги обґрунтував таким.

08 лютого 2001 року батько заявника ОСОБА_1 подарував йому житловий будинок з дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Договір дарування був посвідчений державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 466. З метою реєстрації права власності на зазначене майно, заявник звернувся до державного реєстратора, якій в усній формі повідомив, що у договорі дарування є описка, а саме у п.1, де вказано, що «один житловий будинок житловою площею 660 кв.м позначений в плані під літерою «А». Житловий будинок, який подарував заявнику батько, має площу 96,1 кв.м, площа 660 кв.м є площею усієї земельної ділянки, на якій розміщена забудова. Виправити помилку на сьогоднішній день не представляється можливим, оскільки Татарбунарська державна нотаріальна контора перебуває в стані ліквідації та не працює.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_2 від 25 червня 2024 року справу передана на розгляд Саратському районному суду Одеської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Саратського районного суду Одеської області, 31 липня 2024 року матеріали справи передані для розгляду судді Миргород В.С.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Заявник, будучи належим чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Від представника заявника надійшла заява про слухання справи у її та заявника відсутність, заяву підтримали повністю.

Представник заінтересованої особи також у своїй заяві просив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог заявника заперечень не мав.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що згідно з копією договору дарування серії АВР № 330250, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 466, ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок з дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розташований один житловий будинок, житловою площею 660 кв.м, позначений на плані під літерою «А», літня кухня під літером «Б», сарай під літерою «В», «Д», вбиральня під літерою «Г», гараж під літерою «Є», дворові споруди 1-2.

Однак, у вказаному договорі дарування державним нотаріусом допущено помилку у житловій площі житлового будинку під літ. «А» як 660 кв.м, замість правильної площі 96,1 кв.м.

Як вбачається із журналу внутрішніх замірів, поетажного плану та генерального плану, виготовленого Татарбунарським БТІ 24 травня 1978 року, 660 кв.м є плошею усієї земельної ділянки, на якій розміщена забудова, житлова площа житлового будинку становить 96,1 кв.м.

Кожна особа відповідно до ст.4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти, які встановлюються судом прямо передбачені ч.1 ст. 315 ЦПК України.

Окрім того, в порядку частини другої зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 6. 16 наказу МЮ України від 22.12.2010 року «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи (іб) щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні.

Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявник не зможе повноцінно реалізовувати свої права. Виправити помилку на сьогоднішній день не представляється можливим, оскільки Татарбунарська державна нотаріальна контора перебуває в стані ліквідації, про що свідчать дані з реєстру юридичних осіб.

Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.4,13,293-294,263-265, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що у договорі дарування серії АВР № 330250, посвідченому державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. та зареєстрованому у реєстрі за № 466, помилково зазначено житлову площу житлового будинку під літерою «А» як 660 кв.м та вважати вірною житлову площу житлового будинку під літерою «А» як 91,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород