РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2024 рокуСправа №451/1155/24
Провадження № 2/451/411/24

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

з участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1155/24 за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції учасників процесу

22 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Немилів Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області померла родичка позивача - ОСОБА_2 . На момент своєї смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в житловому будинку на АДРЕСА_1 , разом із померлою були зареєстровані родичі: ОСОБА_3 - її батько, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - позивачка у справі та ОСОБА_5 . Заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті спадкодавець не складала, від так мало місце спадкування за законом. У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,8378 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030241, що виданий 11 серпня 2000 року, тобто після смерті ОСОБА_2 . Наголошує, що вона шляхом прийняття на відповідальне зберігання належних померлій ОСОБА_2 оригіналів правовстановлюючих документів, проживання із померлою та здійснення опіки над спадковим майном, фактично прийняла спадкову масу, належну родичці, що кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР. Відповідний факт прийняття на зберігання правовстановлюючих документів та опікування земельними ділянками підтверджується також відомостями викладеними у довідці Радехівської міської ради № 313 від 08.08.2023. Тобто, відповідно, хоч вона і вступила в оперативне управління спадковим майном ОСОБА_2 , проте із-за відсутності належних правовстановлюючих документів, спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила. Відповідно до відомостей викладених у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №6 ОСОБА_6 , який був чоловіком ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер дід позивача ОСОБА_8 , який був братом померлої ОСОБА_2 . Раніше у с. Немилів Радехівського району Львівської області померла і баба позивача ОСОБА_9 , проте, дотепер не збереглися ні свідоцтво про смерть, ні інші документи про дату її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер і батько позивача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер і брат позивача ОСОБА_5 . Також, ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Немилів Радехівського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_4 . Відповідно до довідки Радехівської міської ради № 74 від 26.01.2024, ОСОБА_8 дійсно є батьком ОСОБА_4 . Відповідно до відомостей викладених в довідці Радехівської міської ради № 318 від 08.08.2023, ОСОБА_2 постійно до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом із нею проживала та була зареєстрована, зокрема, родичка ОСОБА_1 - позивачка у справі. Окрім цього, відповідно довідки Центрального державного історичного архіву України м. Львів №Р-93 від 06.11.2023, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 - « ОСОБА_10 », що підтверджує родинний зв`язок позивачки із померлою. Зміна прізвища на « ОСОБА_11 » після шлюбу підтверджується також архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів №Р-94 від 06.11.2023. Відповідно до довідки Радехівської міської ради № 317 від 08.08.2023, померла ОСОБА_2 була одинокою, оскільки дітей в неї не було. Таким чином, наведеним доводиться, що спадкоємців за законом, окрім як позивач, не має. Лише нещодавно позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, проте їй, як спадкоємцю, у письмовій формі було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не може бути видане з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт, серії НОМЕР_1 , був виданий після смерті ОСОБА_2 , а також у зв`язку із тим, що відсутні докази родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду (а. с. 3 - 7).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 23 серпня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 1 - 2).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Радехівської міської ради подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без його участі (а. с. 78).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався відповідач.

Установлені судом фактичні обставини справи

05 січня 1996 року у с. Немилів Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області померла родичка позивача ОСОБА_2 , що видно із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 06.01.1996 (а. с. 15).

На момент своєї смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 , разом із померлою були зареєстровані родичі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - позивачка у справі та ОСОБА_5 , що видно з копії довідки Радехівської міської ради № 318 від 08.08.2023 (а. с. 21).

Заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті спадкодавець не складала, від так мало місце спадкування за законом.

У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,8378 га, що розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 030241, що виданий 11 серпня 2000 року (а. с. 34, 34 зворот), тобто після смерті ОСОБА_2 .

Позивач шляхом прийняття на відповідальне зберігання належних померлій ОСОБА_2 оригіналів правовстановлюючих документів, проживання із померлою та здійснення опіки над спадковим майном, фактично прийняла спадкову масу, належну родичці, що кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідний факт прийняття на зберігання правовстановлюючих документів та опікування земельними ділянками підтверджується також довідкою Радехівської міської ради № 313 від 08.08.2023 (а. с. 23).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №6 (а. с. 20 - 20 зворот) ОСОБА_6 , який був чоловіком ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер дід позивача ОСОБА_8 , який був братом померлої ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 від 15 листопада 2023 року (а. с. 24).

Раніше у с. Немилів Радехівського району Львівської області померла і баба позивача ОСОБА_9 , проте, дотепер не збереглися ні свідоцтво про смерть, ні інші документи про дату її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер і батько позивача ОСОБА_3 , що видно із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 від 09 лютого 2010 року (а. с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Немилів Радехівського району Львівської області помер і брат позивача ОСОБА_5 (копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 від 13 червня 2016 року, а. с. 32).

Також, ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Немилів Радехівського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_4 , що видно із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 від 13 квітня 2021 року (а. с. 28).

Відповідно до довідки Радехівської міської ради № 74 від 26.01.2024 (а. с. 74), ОСОБА_8 дійсно являвся батьком ОСОБА_4 (а. с. 27).

Окрім цього, відповідно да архівної довідки Центрального державного історичного архіву України м. Львів №Р-93 від 06.11.2023 (а. с. 16 - 17), дошлюбне прізвище ОСОБА_2 - « ОСОБА_10 », що підтверджує родинний зв`язок позивачки із померлою.

Зміна прізвища на « ОСОБА_11 » після шлюбу підтверджується також архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів №Р-94 від 06.11.2023 року (а. с. 18 - 19).

Відповідно до довідки Радехівської міської ради № 317 від 08.08.2023 (а. с. 22), померла ОСОБА_2 була одинокою, оскільки дітей в неї не було.

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, проте їй, як спадкоємцю, у письмовій формі було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не може бути видане з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт серії НОМЕР_1 був виданий після смерті ОСОБА_2 , а також у зв`язку із тим, що відсутні докази родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем (копія Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.06.2023, а. с. 67 - 67 зворот).

Крім того, в судовому засіданні суд установив, що спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , позивач прийняла шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки проживала з нею за однією адресою без реєстрації, що підтвердили своїми показами свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не довіряти показам яких у суду немає підстав ( а.с. 80 -81).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Позиція суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Щодо позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України).

Так, за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а саме факт прийняття спадщини.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

Так, обставини, що позивач ОСОБА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , не спростовані відповідачем та доведені позивачем належними та допустимими доказами у судовому засіданні. Отже, вимоги позивача про встановлення такого юридичного факту необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року.

На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до вказаної вище норми ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном.

Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, та, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а саме 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 76, 78, 80, 81, 82, 89, 141, 200, 206, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України; на підставі ст. 16, 328, 1218, 1225, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; ст. 524, 525, 526, 548, 549, 554 ЦК УРСР; ст. 81, 131 Земельного кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Установити факт, що ОСОБА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,8378 га, що складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,3627 га, 0,3890 га, 0,2957 га та 1,7904 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Немилівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області, які належали ОСОБА_2 , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030241, виданого 11 серпня 2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Радехівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники процесу

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, , адреса місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Червоноградський район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 вересня 2024 року.