Справа № 347/2890/23
Провадження № 22-ц/4808/1200/24
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Василишин Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Косівського районного суду від 12 липня 2024 року, постановлену в складі судді Крилюк М.І. в м. Косові у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2021 року №347/2273/21 розірвано, дітей залишено на проживання з ОСОБА_2 . На час розгляду справи діти проживають з матір`ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дітям надає вкрай рідко у незначних сумах, та фактично самоусувається від виконання своїх батьківських обов`язків. ОСОБА_2 неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак такі відповідачем проігноровані. Позивачка вказувала, що щомісячні витрати на дитину становлять близько 6 000 грн, враховуючи витрати на їжу, одяг, іграшки, канцтовари, засоби гігієни та ліки. Зазначала, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має значні заробітки, оскільки працює на будівництві. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Косівського районного суду від 04 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2800 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочато з 13 жовтня 2023 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 адвокат Синишин П.Є. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріалаьного та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Синишин Павло Євгенович, залишено без задоволення, рішення Косівського районного суду від 04 квітня 2024 року - без змін.

04 липня 2024 року ОСОБА_2 до суду першої інстанції подала заяву про роз`яснення рішення Косівського районного суду від 04 квітня 2024 року, посилаючись на те, що в резолютивній частині не зовсім зрозуміло сума аліментів, яка підлягає стягнення щомісячно на утримання кожної дитини.

Ухвалою Косівського районного суду від 04 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про роз`ясненні судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Ухвалою Косівського районного суду від 04 липня 2024 року виправлено допущену описку у абзаці другому резолютивної частини повного тексту рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі № 347/2890/23, провадження № 2/247/397/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Абзац 2 викладено у наступній редакції: « Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня».

11 липня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала заяву про виправлення описки в резолютивній частині рішення Косівського районного суду від 04 липня 2024 року посилаючись на те, що в резолютивній частині помилково не вказано про стягнення аліментів «по 2800 гривень щомісячно на кожну дитину», замість «2800 гривень щомісячно на кожну дитину».

Ухвалою Косівського районного суду від 12 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2024 року по цивільній справі №347/2890/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права. Вказує, що виправлення описки має істотне значення для подальшого виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей У резолютивній частині рішення було пропущено слово «по» у контексті речення «стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня»

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки, суд першої інстанції виходив з того, що описка, про яку йдеться у заяві ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 вже виправлено головуючою в справі суддею Косівського районного суду Кіцулою Ю.С. ухвалою суду від 04.07.2024 року, тому суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, у жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Косівського районного суду від 04 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочато з 13 жовтня 2023 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою Косівського районного суду від 04 липня 2024 року виправлено допущену описку у абзаці другому резолютивної частини повного тексту рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року у справі № 347/2890/23, провадження № 2/247/397/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Абзац 2 викладено у наступній редакції: « Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня».

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України cуд з власної ініціативи або за заявою учасників справи може виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.

Помилки в тексті судового рішення, зумовлені арифметичними або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив такий акт.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в судовому рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 14 січня 2019 року у справі № 638/11034/15-ц, від 20 травня 2020 року у справі №520/15285/17, від 21 липня 2020 року у справі № 521/1074/17.

Судом встановлено, що ухвалою Косівського районного суду від 04 липня 2024 року вирішено питання про виправлення описки та викладено резолютивну частину про «стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно на кожну дитину».

Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про виправленні описки, судом першої інстанції вірно враховано, що дане питання вже вирішено.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про ускладнення виконання рішення без виправлення вказаної описки, оскільки таких доказів заявницею не подано та спростовується матеріалами справи. Посилання на відсутність слова «по» в контексті речення про стягнення «аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 гривень щомісячно на кожну дитину» судом відхиляється, оскільки не є опискою в розумінні положень ст. 269 ЦПК України та не впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. Ухвалу Косівського районного суду від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 17 вересня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

В.А.Девляшевський

Л.В.Василишин