Єдиний унікальний номер 725/541/24
Номер провадження 2/725/105/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила зобов`язати AT «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» провести перерахунок об`ємів спожитого газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 липня 2020 року по квітень 2022 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є споживачем природного газу та підключена до газорозподільчої системи оператора ГРМ AT «Чернівцігаз», який надає їй відповідні послуги за адресою та АДРЕСА_2 відповідно до відкритого їй особового рахунку № НОМЕР_1 та умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

У листопаді 2023 року при ознайомлені з матеріалами цивільної справи №727/11537/23 за позовом ТзОВ «Чернівцігаз збут» до неї про стягнення заборгованості за природний газ їй стало відомо про помилкове визначення відповідачем об`єму наданого та спожитого природного газу за вище вказаною адресою за період з липня 2020 року по квітень 2022 року, який було взято за основу при розрахунку заборгованості. На підтвердження своїх доводів посилалась на показники газового лічильника, інформацію з особистого електронного кабінету по її особовому рахунку та копії платіжних документів про оплату наданих відповідачем комунальних послуг.

Вважає, що їй, як побутову споживачу природного газу, AT Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» при здійсненні розрахунку обсягу спожитого станом на квітень 2022 року було додатково нараховано природний газ в об`ємі 575,79 м. куб, газу , який нею спожито не було, а тому після встановлення факту відсутності споживання природного газу в наведеному в обсязі, AT Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» повинен здійснити корегування обсягу спожитого газу за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС код - 56XM40F90616256Z, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , проте таких дій останнім вчинено не було, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Статтями 27,28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справи за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Винятки з вказаного правила становить альтернативна підсудність ( ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Зокрема, ч. 5 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, у разі конкуренції підсудності справи, наявності у позивача відповідної альтернативи щодо вибору підсудності справи, перевагу має виключна підсудність і в разі наявності підстав для такої справа розглядається судом за правилами саме виключної підсудності.

Так, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу безспірне право обирати підстави, предмет позову, його вмотивування відповідними фактами, обставинами, нормами права, в тому числі, пред`явлення саме в контексті захисту прав споживача та на захист таких права, належить позивачеві і не може заперечуватися як таке.

Разом з тим, пред`явлення позову про захист прав споживача не виключає за відповідних умов можливості існування обставин, що визначають виключну підсудність справи.

У відповідності до правових позицій, сформованих Верховним судом у постановах від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, від 11.07.2019 у справі № 462/7217/18, від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 06.02.2021 у справі № 911/2390/18, за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, до спорів про право володіння і користування нерухомим майном, про визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині 3 статті 30 ГПК України (норми, аналогічні положенням частини 1 статті 30 ЦПК України) необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; у таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення; у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, у разі об`єднання позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності, а в справі № 638/1988/17, яка стосувалася саме розрахунків за житлово-комунальні послуги, суд касаційної інстанції прямо вказав, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

Так, позивач, вважаючи свої права як споживача послуг відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» з розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_2 , порушеними, ґрунтуючись на нормах Законів України «Про захист правспоживачів», «Про житлово-комунальніпослуги», а також Правил постачання природного газу , Кодексу газорозподільних систем та умовах Типового договору розподілу природного газу щодо, зокрема, кваліфікації цієї послуги як житлово-комунальної, просила зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме провести перерахунок об`ємів спожитого газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, спір виник щодо утримання нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зокрема щодо обсягу поставленого та спожитого газу за вказаною адресою.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, а також щодо користування таким майном та його утриманням.

За змістом Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції сформованої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У листі Ради суддів України від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих роз`яснено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Таким чином, даний спір за правилами виключної підсудності підсудний Шевченківському районному суду м.Чернівці за місцем знаходження нерухомого майна, де надаються відповідні житлово-комунальні послуги відповідачем з приводу яких і виник даний спір, зокрема щодо розрахунків об`ємів спожитого газу за вказаною адресою.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вище наведене, дану позовну заяву доцільно передати за підсудністю Шевченківському районному суду м.Чернівці.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 27, 31, 32, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії передати для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м.Чернівці.

Вказану позовну заяву передати за підсудністю в порядку передбаченому ч. 3 ст. 31 ЦПК України, а саме не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна