З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1898/23
15 січня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 19 квітня 2015 року виконавчим комітетом Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. У шлюбі мають двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є неповнолітніми та проживають з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на життя у них часто виникали непорозуміння та суперечки, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, оскільки спору щодо їх місця проживання у них з відповідачем не має. В цей час діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач кошти на утримання дітей не надає. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дітей, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 4000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
У судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що сторони зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З метою дотримання розумного строку розгляду справи, беручи до уваги, що ОСОБА_2 , будучи обізнаним про те, що розгляд справи відбудеться у Богородчанському районному суді Івано-Франківської області, на виклик до суду не з`явився, достатньої зацікавленості та бажання прийняти участь у справі не виявив, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2015 року виконавчим комітетом Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4.
У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є неповнолітніми та проживають з позивачкою.
Неповнолітні діти проживають з матір`ю, у добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивачка та відповідач не вирішили.
Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно із ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати.
За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
З огляду на те, що позивачка просить залишити неповнолітню дочку після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач не дав заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітніх дочку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю (позивачкою у справі).
Водночас суд зауважує, що під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При визначені розміру аліментів суд враховує, що відповідач є молодою особою працездатного віку, в судове засідання не з`явився, зацікавленість щодо розгляду справи не проявив, доказів неспроможності сплати аліментів не подав, тому виходячи з наведених позивачкою доводів, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 4000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття.
У ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Звертаючись до суду з цим позовом позивачка сплатила 1073,60 грн судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, які слід стягнути на її користь з відповідача.
Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
На підставі викладеного, ст. 104, 112, 182, 183 СК України, керуючись ст.133, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 19 квітня 2015 року виконавчим комітетом Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4.
Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 13 грудня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн витрат зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_2 1073,60 грн. судового збору на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко