КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 939/314/24

номер провадження №22-ц/824/11331/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - Бендюги Ігоря Анатолійовича

на рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року /суддя Герасименко М.М./

у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1/4113727, яка станом на 26 січня 2024 року становила 373 498,18 грн і складалась із: 128 384,96 грн - строкова заборгованість, 59 864,44 грн - прострочена заборгованість, 5 000,00 грн - комісія, 130 000,00 - прострочена комісія, 1 192,25 грн - нараховані відсотки, 49 056,53 грн - прострочені відсотки.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №1/4113727 від 07 травня 2021 року в розмірі 238 498 гривень 18 копійок. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. /а.с. 61-64/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Креді Агріколь Банк» - Бендюга І.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив в частині відмови у стягненні комісійної винагороди рішення суду скасувати, стягнути 135 000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3405 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у відповідності до п. 1.4.2 Договору за користування кредитом Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. Наголошував, що положення п. 1.4.2 Кредитного договору, яким сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, а також інші умови кредитного договору відповідають нормам спеціального закону, а саме ЗУ «Про споживче кредитування».

ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, рекомендоване повідомлення отримано поштою, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/4113727, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит на споживчі потреби в розмірі 200 000,00 грн, строком на 72 місяці з 07 травня 2021 року до 06 травня 2027 року (включно), зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 12% річних і комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,50% від суми кредиту (а.с. 25, 26-28, 29-31, 32-33, 34, 35-38).

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 26 січня 2024 року його заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 373 498,18 грн і складається із: 128 384,96 грн - строкова заборгованість, 59 864,44 грн - прострочена заборгованість, 5 000,00 грн - комісія, 130 000,00 - прострочена комісія, 1 192,25 грн - нараховані відсотки, 49 056,53 грн - прострочені відсотки (а.с. 7, 9-24).

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою № 10451/3887 від 23 листопада 2023 року про дострокове виконання боргових зобов`язань за комплексним договором № 1/4113727 від 07 травня 2021 року, яка була вручена особисто ОСОБА_1 28 листопада 2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 5, 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісійної винагороди, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 26 січня 2024 року включено заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 135 000 грн (а.с. 7).

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Пунктом 1.4.2 кредитного договору № 1/4113727 від 07 травня 2021 року встановлено, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачу частіше одного разу на місяць, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що положення п. 1.4.2 Кредитного договору, яким сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, а також інші умови кредитного договору відповідають нормам спеціального закону, а саме ЗУ «Про споживче кредитування», апеляційним судом відхиляються як такі, яким надана правильна і обґрунтована оцінка судом першої інстанції.

Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - Бендюги Ігоря Анатолійовича на рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: