Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1022/24

Провадження № 2/439/363/24

03 вересня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.

позивач: ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з Обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалив таке рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами ОСОБА_1 , у якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором кредиту № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року у розмірі 26 245 (двадцять шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень 41 копійка. Окрім цього, просить суд покласти на відповідача судові витрати, які складаються: зі сплати судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 19 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Кредобанк» укладено Договір кредиту № О7742341/1, згідно із яким ОСОБА_1 зобов`язався використати надані в його межах грошові кошти на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі в строк та на умовах, визначених у кредитному договорі.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року за договором факторингу №24102023 від 24.10.2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

15 травня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

07 серпня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В якій позивач в задоволені позову просив відмовити в повному обсязі з тих підстав, що жодного договору за №07742341/1 від 19.11.2018 року між ним та ПАТ «Кредобанк» не укладалось. 22.01.2018 року між ним та ПАТ «Кредобанк» дійсно було укладено кредитний договір №7742341(копія якого долучена позивачем у матеріалах справи). Відповідно до рішення Бродівського районного суду від 21.04.2022 року по справі №439/7/22, яке набрало законної сили 30 травня 2022 року, за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з нього на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість в сумі 26 245 (двадцять шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень 41 копійка, з яких неповернутої суми кредиту 16724 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 18 копійок, прострочені відсотки 9521 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять одна) гривня 23 копійки), що є однією і тією ж підставою , що і за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». А тому просить у задоволені позову відмовити

Позивач участь свого представника у судове засідання не забезпечив. Від його представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Однак надав суду заяву в якій просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві.

За нормативним змістом частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Кредобанк» укладено Договір кредиту № 7742341 від 22.01.2018 року. В торй же час доказів того, що було укладено інший договір за № 07742341/1 суду не надано (а.с. 4).

Право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року за договором факторингу №24102023 від 24.10.2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.10-15)

Із дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором кредиту за номером: № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року за основним боргом та процентами вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.03.2024 року становить 26 245 гривень 41 копійка, із яких: неповернутої суми кредиту 16 724 гривні 18 копійок, прострочені відсотки 9 521 гривня 23 копійки (а.с. 9).

Мотиви суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України).

З позовної заяви вбачається, що кредитний договір № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року, заборгованість за яким є предметом цього позову, був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк».

Позивач зазначає у позові про те, що відповідно до додатку № 1 від 31.03.2024 року до Договору факторингу № 24102023 від 24 жовтня 2023 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 26245 грн. 41 коп.

Однак, позивачем не додано до позовної заяви копії кредитного договору № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року та копії Реєстру боржників до Договору факторингу № 24102023 від 24 жовтня 2023 року, відповідно до якого, як стверджує позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року.

За таких умов, наявні в матеріалах справи Договір факторингу № 24102023 від 24 жовтня 2023 року, укладений між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і ПАТ «Кредобанк», та витяг з додатоку № 1 до цього Договору факторингу, де боржником значиться відповідач ОСОБА_1 , і зазначений номер кредитного договору № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року, - не є достатніми доказами на підтвердження набуття позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідача.

Крім того, як встановлено судом, рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 21.04.2022 у цивільній справі №439/7/22, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Кредобанк» 26245 грн. 41 коп. заборгованості за договором кредиту №7742341 від 22.01.2018.

Відповідно до вимог частин 1, 3 та 4статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило всі судові засідання у справі проводити за відсутності їхнього представника, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

У зв`язку із цим у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № О7742341/1 від 19 листопада 2018 року, укладеним ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк».

Зазначене, у свою чергу, свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав, а відтак і наявності у нього права на подання цього позову до відповідача.

Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.

Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положенням ч. 1ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено - судові витрати покладаються на позивача і залишаються за ним.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 6, 11, 15, 16, 203-205, 207, 512, 514, 516, 517, 626, 627, 629, 636, 638, 1048, 1054, 1077-1079 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 49, 76-84, 89, 128, 141, 211, 228, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук