Дата документу 17.09.2024 Справа № 314/570/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/570/22 Пр. № 22-ц/807/1293/24 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 липня 2022 року

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-4), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.06.2011 року станом на 14.12.2021 року у розмірі 13082,50 грн., яка складається з: 10567,46 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 00,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 10567,46 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 2515,04 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 00,00 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 00,00 грн. пені; 00,00 грн. комісії, від сплати якої відповідач у добровільному порядку на користь Банку ухиляється, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кононенка І.О. (а.с.59). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.62-63) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 липня 2022 року (а.с.69-70) позовні вимоги Банку у цій справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄРДПОУ 14360570) 10567,46 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку ЄРДПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 2009,61 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.76-82) просила рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог Банку відмовити повністю, а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

В автоматизованому порядку 08.05.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.90). Ухвалою апеляційного суду від 09.05.2024 року витребувано дану справу у суду першої інстанції (а.с.91-93), яка надійшла до апеляційного суду 22.05.2024 року (а.с.94). В автоматизованому порядку 23.05.2024 року суддею Поляковим О.З. замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с.95-96). Ухвалою апеляційного суду від 23.05.2024 року (а.с. 112) апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які усунуто у червні 2024 року (а.с. 115). В автоматизованому порядку 10.06.2024 року суддями Подліяновою Г.С. і Трофимовою Д.А. замінено суддів Кочеткову І.В. і Полякова О.З. у зв`язку з тривалою відпусткою останніх (а.с.132-133). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10.06.2024 року (а.с.134-135), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.136). Оскільки, за змістом ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с.97-104).

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. Так, КСУ визнав неконституційними пункти 1.. ч. 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу, які визначають, що малозначними справами є: 1 - справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - тобто, станом на 2023 рік 268400,00 грн….Ці пункти утрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення КСУ цього Рішення. До того часу Верховній Раді треба було привести нормативне регулювання, установлене цими пунктами ЦПК у відповідність до Конституції та цього Рішення КСУ. У зв`язку із чим, 19.06.2024 року Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-ІХ, яким внесла зміни: «... У Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): 1) пункти 1, 2… частини шостої статті 19 викласти в такій редакції: "1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; …2) частину п`яту статті 274 викласти в такій редакції: 3) пункт 1 частини шостої статті 279 викласти в такій редакції: "1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб"; 4) частину першу статті 369 викласти в такій редакції: "1. Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи". Крім того, в силу вимог п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, якій набрав законної сили з 19.07.2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Апеляційним судом встановлено, що дана справа в силу своєї ціни позову 13082,50 грн. (а.с.2 - менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) лишилась малозначною. Крім того, апеляційна скарга сторони відповідача в ній була подана і розгляд якої апеляційним судом не закінчено до набрання чинності цим законом 19.07.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує розгляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.136).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с.142). Також, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загальний штат суддів Запорізького апеляційного суду (11) взагалі.

В автоматизованому порядку 16.09.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с.143-144). Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що Банк, як позивач, із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі фактично в частині стягнення з неї на користь Банку 10567,46 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача і лише в оскаржуваній нею частині - в частині стягнення з неї на користь Банку 10567,46 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі в оскаржуваній частині в частині стягнення з відповідача на користь Банку 10567,46 грн., керувався ст. ст. 509, 526, 549, 551 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог Банку до відповідача у цій справі лише частині задоволення.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 20.06.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" , наразі змінено назву ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Статут, копія а.с. 44-45) з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву б/н (копія а.с. 53), згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За змістом ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (стаття 633 ЦК України), договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи вищезазначене,суд вважає , що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в анкеті-заяві відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить крім тіла кредиту стягнути також заборгованість за простроченими відсотками в обґрунтування якої посилається на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ознайомився та погодився відповідач, підписуючи відповідну анкету-заяву, враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Таким чином, суд вважав вимогу позивача про стягнення заборгованості за відсотками необґрунтованою. Разом з тим, з виписки, наданої Банком по рахунку клієнта (а.с. 46-51) вбачається, що відповідач користувалася кредитною карткою, що не спростовано відповідачем, тому суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 10567,46 грн. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2009,61 грн. (81%).

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України в оскаржуваній частині у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині, а лише відображають позицію відповідача, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції правильно виходив в оскаржуваній частині рішення із того, що з виписки, наданої Банком по рахунку клієнта (а.с.46-51) вбачається що відповідач користувалася кредитною карткою, тому стягненню з відповідача на користь Банку у цій справі підлягає лише 10567,46 грн., тобто фактично отримана відповідачем сума кредитних коштів (розрахунок Банку а.с. 3 зворот), розмір якої відповідачем у цій справі в суді не спростований, будь-які належні, допустимі докази протилежного та докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні та стороною відповідача апеляційному суду взагалі не надані. .

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Не може вважатись доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 УЦПК України, надане стороною відповідача до її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі свідоцтво про народження дитини відповідача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (копія а.с. 97).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відсутні. Відповідач та її представник не надали апеляційному суду у цій справі належних, допустимих доказів у спростування позову позивача Банку в частині його задоволення.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуваній частині.

Оскільки, у матеріалах цієї справи містяться: - ухвала суду першої інстанції від 11.05.2022 року (а.с. 62), в якій прямо зазначено судом першої інстанції про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, - та конверт із копією позову Банку із додатками та копією цієї ухвали суду першої інстанції, що надсилався на ім`я відповідача ОСОБА_1 саме за зареєстрованим у встановленому законом місце проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 (довідка органу державного реєстрації на запит суду першої інстанції на підтвердження саме цієї адреси реєстрації відповідача станом на час розгляду цієї справи - а.с. 61), та якій повернувся на адресу суду першої інстанції без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній» (а.с.66), що вважається належним врученням в силу вимог ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України, оскільки відповідач іншої адреси Банку чи суду першої інстанції у цій справі не повідомляла (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та апеляційному суду не надані стороною відповідача, навпаки, в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 знов повідомила вже апеляційному суду виключно лише вищевказану адресу в якості єдиної її адреси реєстрації, місцезнаходження (проживання) (а.с.76).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження. За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із цим, апеляційним судом встановлено, що відповідачем у цій справі було зайво сплачено судового збору на загальну суму 1527,59 грн. (розрахунок: сплачено судового збору відповідачем за апеляційну скаргу 4542,00 грн. (квитанція а.с. 88) - належний розмір судового збору за апеляційну скаргу в частині задоволення позовних вимог Банку 2009,61 грн. *150%/100% =3014,42 грн.), враховуючи фактичне оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог Банку на суму 10567,46 грн. (ст. 6 ч. ч. 4 ЗУ «Про судовий збір», та якій може бути повернутий відповідачу апеляційним судом у подальшому ухвалою суду в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду відповідного клопотання цього відповідача.

Крім того, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлена права у подальшому вирішувати із Банком у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи питання щодо повернення їй будь-яких сум, отриманих, на її думку, Банком без належних правових підстав.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 липня 2022 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 17.09.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.