Справа № 342/715/24
Провадження № 2/342/414/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_3 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок, довідкою Вербівцівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та технічним паспортом, виданим ОКП «Коломийське МБТІ». Згідно довідки Вербівцівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 07.02.2024, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Відповідно до довідки Вербівцівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в господарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова господарства, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_5 дочка; ОСОБА_1 дочка. Право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну власність членів припиненого колгоспного двору. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме вказаний житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померлий ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно якого, належний йому житловий будинок, а також, інше належне йому майно, заповів дочці ОСОБА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_1 претендує на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_3 , в цілому. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Стефурак Н. Я., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що житловий будинок по АДРЕСА_3 , відноситься до суспільної групи колгоспний двір, і частки в ньому не були виділені та інші члени колгоспного двору не втратили права на свої частки в ньому.

17 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 13 червня 2024 р. о 09.20 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., належним чином засвідчену копію спадкової справи № 126/2014, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок, довідкою Вербівцівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та технічним паспортом, виданим ОКП «Коломийське МБТІ». Відповідно до довідки Вербівцівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в господарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова господарства, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_5 дочка; ОСОБА_1 дочка. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_4 - голова господарства, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_5 дочка; ОСОБА_1 дочка. Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 належало право власності по 1/4 частці майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні. Виходячи із аналізу норм чинного законодавства України, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 мають право на 1/4 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , кожна.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/715/24, провадження №2/342/461/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (справа № 342/715/24, провадження №2/342/414/2024), присвоївши об`єднаній справі № 342/715/24, провадження №2/342/414/2024.

Справу № 342/715/24 (провадження №2/342/414/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, яка була призначена до розгляду на 09:20 год. 13.06.2024 знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. з 13 червня 2024 по 15 червня 2024 року перебувала у відрядженні, згідно Наказу «Про відрядження судді Лідії Федів».

Призначене підготовче засідання 31 липня 2024 року о 09:45 год було відкладено на 09:15 год 15 серпня 2024 року, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання відповідачів (позивачів за зустрічним позовом).

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.15 год. 29.08.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 29 серпня 2024 року не з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду надіслала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені нею позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду надіслали заяви, в яких просили судовий розгляд у справі проводити за їх відсутності. Заявлені ними зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 18 квітня 1987 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 44 від 11 березня 1987 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_4 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності та записано в реєстрову книгу за № 182.

Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 11190 від 21.03.2024, майно (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 182 за ОСОБА_4 (головою колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 18.04.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 44 від 11.03.1987 р., форма власності приватна, частка 1.

Рішенням двадцятої сесії Вербівцівської сільської ради шостого демократичного скликання № 340 від 03.01.2013 «Про впорядкування назв вулиць, номерів будинків у АДРЕСА_3 », житловий будинок по АДРЕСА_4 змінено на АДРЕСА_3 .

Згідно по господарської книги Вербівської сільської ради за № 1991-1995 р.р. № 7 особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_3 , зареєстровано колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_4 , що стверджується довідкою № 55-1 від 23.03.2024, виданою Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382150011 від 10.06.2024, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_3 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Житловий будинок у АДРЕСА_3 , розміщений на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,25 га, що стверджується № 25-1 від 07.02.2024, виданою Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок споруджено в 1990 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1980 та 1990 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 75 від 01.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 16.04.2024 становить - 176000 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій по господарських книг Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві по вул. Шевченка, проживали:

-за 1983-1985 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка;

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, місце роботи колгосп «Зоря Комунізма», будівельник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, місце роботи колгосп, будівельник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_3 ), були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, що стверджується № 24-1 від 07.02.2024, виданою Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_7 після державної реєстрації шлюбу 17 травня 2002 року (актовий запис № 394) з ОСОБА_8 , присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », що доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9, сформованого 21 січня 2020 року.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , на праві спільної власності належав по 1/4 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За заповітом від 26 вересня 2014 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 19, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, заповів віддати його дочці ОСОБА_1 , 1981 р.н., жительці села Вербівці. Даний заповіт є чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 56609039, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39169731, виданої 15.12.2014.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 років в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 01 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис № 17, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 01 листопада 2014 року Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідний актовий запис № 15 від 08 грудня 1981 року, доводиться копією свідоцтва про народження (повторно), виданого 14 січня 2021 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були подружжям, уклали шлюб 06 вересня 1980 року, запис за № 5 від 06 вересня 1980 року в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого 06 вересня 1980 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження (повторно), виданого 21 січня 2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9, сформованого 21 січня 2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , був зареєстрований у АДРЕСА_3 . На день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку в АДРЕСА_3 , були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, що стверджується довідкою № 56-1 від 22.03.2024, виданою Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після його смерті. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 126/2014 (Номер у Спадковому реєстрі № 56899280), заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом від 15 грудня 2014 року. В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_3 про відмову від видачі свідоцтва про право власності на спадщину в спільному майні подружжя, що подана 15 грудня 2014 року (у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України).

16 листопада 2015 року приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0944 га, кадастровий номер :02:002:0117, яка розташована на території Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому ОСОБА_4 .

До складу спадщини ОСОБА_4 входить також 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що померлий був тільки співвласником нерухомого майна, і конкретно його частка в даному житловому будинку не визначена, що доводиться постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2015.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_1 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/4 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 и прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , оскільки1/4 частка успадкована нею після смерті батька ОСОБА_4 та 1/4 частка даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору;

- зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

-позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ;

-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;

-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 09.09.2024.

Суддя: Федів Л. М.