УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 291/52/23

провадження № 61-11850ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок») про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПСП «Агрофірма «Світанок» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 82 715, 22 грн, з них: 60 474, 55 грн (сума боргу) + 18 799, 92 грн (інфляційне збільшення) + 3 440, 75 грн (штрафні санкції).

Розірвано договір оренди землі б/н від 12 червня 2015 року, укладений між ПСП «Агрофірма «Світанок», як орендарем, та ОСОБА_1 , як орендодавцем, щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки площею 1, 0018 га, кадастровий номер :01:000:0443, та земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0, 1357 га, кадастровий номер :01:000:0446, що знаходяться в адміністративних межах Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області.

Стягнуто з ПСП «Агрофірма «Світанок» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 284, 88 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПСП «Агрофірма «Світанок» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та ухвалою цього ж суду від 16 лютого 2024 року призначено справу до розгляду.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 291/291/23 за позовом ПСП «Агрофірма «Світанок» до ОСОБА_1 про визнання частково недійсноюдодаткової угоди до договору оренди землі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що від вирішення спору в справі № 291/291/23 про визнання частково недійсною додаткової угоди від 30 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 12 червня 2015 року залежить вирішення питання про стягнення заборгованості по орендній платіта розірвання договору орендив справі № 291/52/23.

10 серпня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року у вказаній справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що зупинення апеляційним судом провадження у цій справі здійснене з порушенням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Заявник вважає, що наявність спору щодо визнання недійсним договору не свідчить про об'єктивну неможливість розгляду цієї справи. Зазначає, що встановленню у цій справі підлягають саме обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем зобов'язань стосовно сплати орендної плати за користування землею, які апеляційний суд в силу приписів статті 367 ЦПК України може встановити на підставі наявних у справі і додаткового поданих доказів.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд зобов'язанийзупинити провадження у справі у разіоб'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядаєтьсяв порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розглядусправи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (пункт 6 частини першої статті 251ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з'ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об'єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які випливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об'єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Такий правовий висновок сформульований Об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21).

Мотивуючи ухвалу від 10 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд вказав, що в обґрунтування позовних вимог у справі № 291/52/23, ОСОБА_1 посилався на наявність підстав для стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки від 12 червня 2015 року через систематичну невиплату ПСП «Агрофірма «Світанок» орендної плати позивачу, розмір якої було встановлено додатковою угодою до договору оренди землі від 30 жовтня 2017 року в сумі 15 257, 49 грн на рік.

Поряд з цим у справі № 291/291/23 підставою для визнання додаткової угоди частково недійсною ПСП «Агрофірма «Світанок» зазначає перевищення директором ПСП «Агрофірма «Світанок» ОСОБА_2 повноважень під час укладення додаткової угоди від 30 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 12 червня 2015 року та визначення розміру орендної плати.

З огляду на наведене, апеляційний суд, зупиняючи провадження у справі, обґрунтовано виходив з того, що від вирішення спору в справі № 291/291/23 про визнання частково недійсною додаткової угоди від 30 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 12 червня 2015 року залежить вирішення питанняпро стягнення заборгованостіпо орендній платіта розірвання договору оренди землі в справі № 291/52/23.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко