№ 207/4373/24
№ 2/207/1326/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, до досягнення дітьми віку повноліття.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалася на те, що 07 вересня 2002 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконкомі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, за актовим записом № 13. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Протягом останнього року шлюбні відносини між ними поступово погіршились. На теперішній час у відносинах чоловіка та дружини взагалі відсутнє порозуміння та повага, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. З травня 2024 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Діти знаходяться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Оскільки добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, вона змушена звернутися до суду та просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми віку повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 7 вересня 2002 року у Виконкомі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, за актовим записом № 13. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактичні подружні стосунки сторін припинені. Причинами розпаду сім`ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її неможливо. Спору про розподіл майна сторони на даний час не мають.

Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Даною нормою закону закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (арк.с. 14,16). Діти сторін мешкають з позивачкою, та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей не надає, проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми віку повноліття не заперечує.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити.

Позовні вимоги задоволено, судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 81, 82, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263, 264, 265, 352, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-182 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 вересня 2002 року у Виконкомі Орлівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, за актовим записом № 13, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ззареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.08.2024 року до їх повноліття, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору, в сумі 605 гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 605 гривень 60 копійок, сплачених по квитанції № від 06.08.2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: І.М. Юрченко