Справа № 263/6072/15-ц
Провадження № 6/201/406/2024
УХВАЛА

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника заявника адвоката Гайтан К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2024 (а.с. 26) ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гайтан К.О. (діє на підставі ордеру від 27.05.2024 а.с. 18) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України.

Ухвалою суду від 10.07.2024 за клопотанням заявника витребувано від Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом № 263/6072/15-ц від 01.10.2015р., виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1090651,40 гривень (а.с. 54).

Ухвалою суду від 14.08.2024, постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України, за клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_3 залучено у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання за виконавчим документом: АДРЕСА_1 , оскільки останній є стороною виконавчого провадження (стягувачем).

На обґрунтування заяви посилається в заяві на те, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28.04.2016 по справі №263/6072/15-ц (провадження №6/263/77/2016) задоволене подання Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 та встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПІП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 -до виконання зобов`язань за постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2015 по справі № 263/6072/15-ц (провадження 2/263/2098/2015).

У судовому реєстрі офіційного сайту Судова влада України є рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя по справі №263/6072/15-ц, відповідно до якого у задоволені позову відмовлено, проте постанова Донецького апеляційного суду, якою скасоване рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя, відсутня у реєстрі судових рішень. Тобто, не має рішення, яким встановленні зобов`язання ОСОБА_4 .

Представник заявника звернула увагу на те, що по справі №263/6072/15-ц сторонами є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , однак, в ухвалі Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28.04.2016 зазначається, що з матеріалів, наданих суду, вбачається, що на теперішній час заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Форум», не зменшилася.

Заявник вважає, що під час розгляду подання Жовтневого ВДВС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_5 , суд не з`ясував обґрунтованість накладення обмеження щодо виїзду громадянина ОСОБА_1 за кордон, тому просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник заінтересованої особи Центрального ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахов Є.В. 11.07.2024 подав заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України (а.с. 56 59), в якому зазначив, що дійсно на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області перебуває зведене виконавче провадження: 66968626 до складу якого входить:

ВП 49203007 щодо виконання виконавчого листа № 263/6072/15-ц від 03.11.2015 виданий Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 1064780 грн.,3% річних у розмірі 23804,40 грн., судовий збір у розмірі 240 грн. та 1827 грн., а всього 1090651,40 грн.;

ВП 64432430 щодо виконання виконавчого листа № 263/10385/17 від 21.02.2018 виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 року в розмірі 54753 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) гривні 36 копійок та судовий збір у розмірі 1504 (одна тисяча п`ятсот чотири) гривні 00 копійок.;

ВП 66920750 щодо виконання виконавчого напису 3721 від 23.01.2020 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: невідоме, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, код платника податків згідно з , п/р НОМЕР_2 відкритий в АТ "ОТП Банк", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", код платника податків згідно з , на підставі договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №979454695 від 14 січня 2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 .

Загальна сума заборгованості по зведеному виконавчому провадженню становить 1181875,61 грн.; сума виконавчого збору - 118111,57 грн.; сума витрат виконавчого провадження - 359,50 грн.

Виконавче провадження 49203007 відкрито постановою державного виконавця 03.11.2015. Натепер рішення суду боржником не виконується. ОСОБА_1 постійно ухиляється від виконання рішення.

Представник заявника (боржника) адвокат Гайтан К.О. у судовому засіданні вимоги заяви підтримала і просила суд їх задовольнити.

Представника заінтересованої особи ОСОБА_3 просив у запереченні на заяву просив справу розглядати без представника заінтересованої особи.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повістки та розміщення оголошення на сайті «Судова влада України».

Відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи відбувається за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, а і ухилення від їх виконання.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі дії боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо).

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачено законом, і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Суд зазначає, що з позиції Європейського Суду з прав людини у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості.

Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувана на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області перебуває зведене виконавче провадження: 66968626 до складу якого входить:

ВП 49203007 щодо виконання виконавчого листа № 263/6072/15-ц від 03.11.2015 виданий Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 1064780 грн.,3% річних у розмірі 23804,40 грн., судовий збір у розмірі 240 грн. та 1827 грн., а всього 1090651,40 грн.;

ВП 64432430 щодо виконання виконавчого листа № 263/10385/17 від 21.02.2018 виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 року в розмірі 54753 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) гривні 36 копійок та судовий збір у розмірі 1504 (одна тисяча п`ятсот чотири) гривні 00 копійок.;

ВП 66920750 щодо виконання виконавчого напису 3721 від 23.01.2020 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: невідоме, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, код платника податків згідно з , п/р НОМЕР_2 відкритий в АТ "ОТП Банк", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", код платника податків згідно з , на підставі договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №979454695 від 14 січня 2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 .

Поставною державного виконавця від 28.09.2021 виконавчі провадження № 64432430і №49203007 об`єднані в одне під № 66968626.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВП №49203007 від 03.11.2015 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , а постановою ВП № 49203007 від 25.12.2015 року оголошено розшук належного боржнику автомобіля Dodge Avenger 2008 р/в, державний номерний знак НОМЕР_3 .

18.03.2016 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС винесено постанову ВП № 49203007 про привід боржника ОСОБА_1 та 19.04.2016 року направлено подання начальнику Жовтневого ВП Маріупольського ВП ГУНП у Донецькій області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 квітня 2016 року по справі №263/6072/15-ц задоволене подання Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 та було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2015 року по справі № 263/6072/15-ц.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 17 жовтня 2016 року задоволене подання державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та оголошено розшук ОСОБА_1 .

Постановою Донецького апеляційного суду від 05 грудня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року скасовано та відмовлено задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про виділ частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме 1/2 частку спільної квартири, для її реалізації.

Проте, за період з 2016 року до цього часу заявником не погашено заборгованість у виконавчому провадженні 49203007, ОСОБА_1 не надано доказів того, що ця заборгованість погашена повністю або частково.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому проваджені.

Обмеження на виїзд боржниці з України являє собою втручання в її право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, Європейський Суд з прав людини розглядає такі питання : чи було втручання передбачено законом, переслідувало воно одну чи декілька законних цілей і, чи було воно необхідним в демократичному суспільстві.

У справі "Гочев проти Болгарії" (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський суд визначив ці загальні стандарти щодо права на свободу пересування.

Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: ґрунтуватися на національному законі; переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено та не спростовано заявником, підтверджено представником органу ДВС, що від моменту відкриття виконавчого провадження заявник заходів до погашення боргу не вживав і ініціативи з метою його виконання не проявляв.

Тобто, постанова Донецького апеляційного суду від 01.10.2015, за якою виданий виконавчий лист № 263/6072/15-ц від 03.11.2015р. до цього часу залишається не виконаною.

Представник заявника у судовому засіданні пояснила, що виконавчий лист не визнався таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження № 66968626 видно, що державним виконавцем вживалися заходи щодо виконання рішень суду, однак судові рішення не виконані.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом наведених норм закону тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду, або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З матеріалів справи вбачається, що боржник обізнаний про свої обов`язки по виконанню рішення суду, про наявність відкритого виконавчого провадження, проте будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду ним протягом тривалого часу вчинено не було.

За змістом ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання дій та прийняття рішень.

Суд вважає, що ухилення боржника від виконання судового рішення призводить до виникнення негативних наслідків як для стягувача, так і для держави, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Суд враховує, що Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлює юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

3) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

4) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З урахуванням тривалості перебування виконавчого документа на виконанні та вимог Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає, що принцип розумності строків виконавчого провадження в даному випадку не може вважатися дотриманим.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З точки зору закону тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Ні заявник, ні його представник жодним чином не зазначили про існування будь-яких об`єктивних обставин, які були чи є перешкодою для виконання постанови Донецького апеляційного суду протягом такого тривалого часу.

Крім того, не посилались вони і на неможливість його виконання в силу будь-яких причин, у тому числі матеріальних, і які б свідчили про відсутність підстав для висновку про його ухилення від виконання рішення суду.

Єдиною обставиною невиконання постанова Донецького апеляційного суду є позиція представника заявника, що в судовому реєстрі офіційного сайту судова влада України є рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя по справі №263/6072/15-ц, відповідно до якого у задоволені позову відмовлено, проте постанови Донецького апеляційного суду, якою скасоване рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя не має в реєстрі судових рішень.

Проте, на виконанні державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист №263/6072/15-ц виданий 03.11.2015 на підставі постанови Донецького апеляційного суду, копія якого була долучена до справи 01.08.2024, відповідно до ухвали Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська від 10.07.2024.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 30.01.2018 № 256/5/65 "Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за № 133/31585 (далі - спільний Порядок), а саме пункту 5 розділу IV, інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вилучається з бази даних у разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин суд приходить до висновку, що твердження представника заінтересованої особи - Центрального ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахова Є.В. про свідоме ухилення боржника від погашення заборгованості заявником не спростовані, а тому необхідність у застосуванні до нього обмеження у праві виїзду за межі України не відпала.

Суд доходить висновку про те, що тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань ґрунтується на національному законі, переслідує легітимну мету- таку як захисту права стягувача на повернення боргу і є пропорційним меті його застосування, адже стягнута рішенням суду сума боргу є досить значною, становить 1090651,40 грн, доказів його погашення суду не надано.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 13 вересня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова