УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 766/3950/16-ц

провадження № 61-11691ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Херсонська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Роман Володимирович про визнання свідоцтва про право власності нечинним, скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволено.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявником зазначено, що оскаржити рішення суду у встановленому законом порядку не мала можливості у зв`язку з окупацією міста Херсона, постійними обстрілами, що унеможливило виконання процесуальних дій протягом установленого законом строку та виїздом сім`ї з міста на певний час;

22 квітня 2024 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 05 квітня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, пославшись на психологічний стан, в якому вона перебувала у зв`язку з окупацією міста та постійними його обстрілами, що завадило їй оскаржити рішення у встановленому законом порядку;

ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року залишено без задоволення. Проте апеляційну скаргу на заочне рішення суду ОСОБА_1 подала лише 18 березня 2024 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення та понад один рік з часу деокупації міста Херсона;

на виконання ухвали Херсонського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не підтвердила жодним доказом обставини, які б свідчили про наявність надзвичайних або невідворотних події, що перешкоджали подачі нею апеляційної скарги у річний строк після деокупації міста Херсона;

сам по собі факт введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, тимчасова окупація міста Херсона та Херсонської області з 24 лютого 2022 року по 11 листопада 2022 року, обстріли міста після його деокупації, не свідчать про наявність обставин непереборної сили, що об`єктивно унеможливлювали б подання заявником апеляційної скарги протягом року після деокупації міста;

зазначені скаржником обставини не можуть вважатись обставинами непереборної сили, тому відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

30 травня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто.

09 серпня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що заявник в повному обсязі не усунула недоліки касаційної скарги, поданої вперше, при поданні скарги недоліки усунуто в повному обсязі, тому просить поновити строк на касаційне оскарження.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження зумовлені внаслідок обставин непереборної сили, оскільки після початку повномасштабного вторгнення місто Херсон було окуповано. Окупація призвела до порушення звичаїв життя, заявниця боялася вийти на вулицю, почалися перебої електропостачання, закрилися банки, були проблеми з постачанням харчування. Після деокупації міста Херсона сусідні будинки заявниці були пошкоджені внаслідок обстрілів, при цьому пошкоджень зазнавав і будинок заявниці. Ці обставини призвели до психічних травм заявниці та погіршення стану здоров`я. Про відновлення роботи Херсонського міського суду заявниця дізналась випадково, однак були складнощі в пошуку адвоката, який написав апеляційну скаргу. Разом з цим, лише з 09 год до 12 год працює суд та тільки центральне поштове відділення. Апеляційний суд не врахував, що місто Херсон та Херсонська області внесені до переліку територій України, де ведуться бойові дії, тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 301/2320/15-ц (провадження № 61-9348св22) зазначено, що «з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 619/6227/21-ц (провадження № 61-16003св23) зазначено, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). Судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що ОСОБА_1 не доведено існування обставин непереборної сили, які у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану, які перешкоджали йому здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою. Після деокупації 11 вересня 2022 року с. Цупівки Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 мав можливість подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, порушивши клопотання про поновлення процесуального строку відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України, надавши відповідні докази. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану на всій території України не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного більше ніж на один рік строку на апеляційне оскарження без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення саме ним відповідної процесуальної дії у визначений законом строк в період воєнного стану. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22), ухвали Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі № 760/5152/20, від 29 червня 2023 року у справі № 570/5859/18)».

Апеляційний суд встановив, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року залишено без задоволення. Проте апеляційну скаргу на заочне рішення суду ОСОБА_1 подала лише 18 березня 2024 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. ОСОБА_1 не підтвердила доказами наявність обставин непереборної сили, що перешкоджали подачі нею апеляційної скарги, зокрема, у річний строк після деокупації міста Херсона, а наведені нею обставини щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є обставинами непереборної сили.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок, що виключні випадки для поновлення річного строку на апеляційне оскарження відсутні, що має наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 766/3950/16-ц.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко