РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Дащук І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спор Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - відповідач), в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 08 жовтня 1999 року по 18 листопада 2015 року. В шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 18 листопада 2015 шлюб між ними розірвано. На утримання двох синів з нього було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Однак, після розлучення з ОСОБА_3 , діти з грудня 2015 року і до цього часу постійно проживали разом з ним, та знаходилися на його утриманні, оскільки ОСОБА_3 відразу після розлучення фактично самоусунулася від виховання та утримання дітей.

В зв`язку з вищенаведеним, він в 2016 році звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним та звільнити його від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

04 листопада 2016 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/7571/16 його позовна заява була задоволена, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, та звільнено його від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

Після визначення судом місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, ОСОБА_3 взагалі перестала проявляти до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , увагу, не цікавилась його здоров`ям та розвитком, не приймала участі в його житті.

На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним, перебуває на його повному утриманні і самостійному вихованні.

ОСОБА_3 тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. ОСОБА_3 не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, також не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей і своєю негативною й протиправною поведінкою, показує поганий приклад і створює небезпеку для життя і здоров`я сина. Вона не надає жодних грошових коштів на утримання сина.

Він неодноразово проводив з ОСОБА_3 бесіди стосовно прояву зацікавленості до сина, з вимогою цікавитись його здоров`ям, розвитком, моральним та фізичним вихованням, однак, всі його прохання ОСОБА_3 ігнорує.

В свою чергу, він має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням сина, забезпечує його матеріально та піклується про нього, має житло, в якому створені належні умови для проживання сина та його розвитку, син з ним почуває себе у безпеці та спокійно.

Відтак, оскільки ОСОБА_3 належної уваги, турботи та піклування сину не надає, та не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, вважає, що наявні підстави для позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 липня 2024 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову не заперечувала.

Представником позивача ОСОБА_2 подані клопотання про поновлення строку на подання доказів, про приєднання доказів до матеріалів справи, про заслуховування думки дитини та допит свідків, які ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2024 року задоволені.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, вказала, що дійсно не приймала участь у вихованні синів останніх 8-9 років. Вкрай рідко з ними спілкувалася. Вона створила нову сім`ю, де в неї народилася дитина, яка є інвалідом, аутист, і яка вимагає її значної уваги.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1999 року.

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 17 січня 2012 року, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року в справі №569/13641/15, яке набрало законної сили 01 грудня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 листопада 2016 року в справі №569/7571/16, яке набрало законної сили 15 листопада 2016 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 та звільнено ОСОБА_1 від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття. В мотивувальній частині даного рішення вказано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, матір дитини проживає від них окремо.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2020 року в справі №569/22729/19, який набрав законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 12 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 червня 2024 року №171738, який складено заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвійчук І.Р. при примусовому виконанні виконавчого провадження НОМЕР_4 з виконання судового наказу №569/22729/19, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів за період з 12 грудня 2019 року по 30 квітня 2022 року становить 46 010 грн. 50 коп., а з 01 травня 2022 року по червень 2024 року - 132 837 грн. 50 коп.

Відповідно до Довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на обліку в амбулаторії «Пересопницька» з народження по 2019 рік включно. З 2015 року дитиною опікувався батько ОСОБА_1 . Дитина на прийом з`являлася тільки з батьком, а мати дитини в поліклініку не приходила, не відвідувала лікаря та не цікавилася здоров`ям дитини, не телефонувала педіатру та медичній сестрі. Батько дитини постійно знаходився на зв`язку з лікарем-педіатром, як по телефону, так і очно.

Відповідно до Довідки ПП «Медичний центр «Сім`я» від 14 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно знаходиться на обліку в ПП «Медичний центр «Сім`я» з 2020 року, декларацію укладено з лікарем ОСОБА_7 . За весь час спостереження лікарем-педіатром ОСОБА_7 дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір ніколи, ні з дитиною, ні окремо не відвідувала лікаря, та не цікавилася здоров`ям дитини, жодного разу не телефонувала лікарю-педіатру. Дитина завжди була на прийомі педіатра з батьком ОСОБА_1 , який постійно знаходиться на зв`язку з лікарем-педіатром, як по телефону, так і очно.

Як слідує з Довідки від 18 червня 2024 року №26 Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №31 Рівненської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заклад з 26 серпня 2016 року по 06 липня 2018 року. Батько ОСОБА_1 самостійно виховував дитину. Приймав активну участь в житті сина. Постійно цікавився досягненнями, відвідував батьківські збори, свята. Вчасно здійснював плату за харчування. Вихователь ОСОБА_8 стверджує, що за весь період навчання та виховання дитини ОСОБА_3 жодного дня не з`являлася в закладі дошкільної освіти та не цікавилася успіхами свого сина.

Як слідує з Довідки від 17 червня 2024 року №208/01-17/24 Рівненського ліцею №1 Рівненської міської ради ОСОБА_1 , батько учня 6-А класу Рівненського ліцею №1 Рівненської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує сина, постійно відвідує батьківські збори, комунікує з вчителями. Класний керівник початкових класів ОСОБА_9 та класний керівник старшої школи ОСОБА_10 стверджують, що за весь період навчання дитини ОСОБА_3 жодного разу не відвідувала батьківські збори класу і ліцею, не спілкувалася з вчителями, які його навчають, та не цікавилася шкільним життям свого сина.

Відповідно до Характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої Рівненським ліцеєм №1 Рівненської міської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своїм батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позитивно характеризується у ліцеї. ОСОБА_1 цікавиться шкільним та особистим життям дитини. Спілкується з вчителями, класним керівником, однокласниками, регулярно відвідує батьківські збори, піклується про сина. ОСОБА_1 влаштовує сімейні свята, на які запрошує однокласників та друзів сина. ОСОБА_3 за весь період навчання в ліцеї жодного разу не приходила у заклад та не спілкувалася з вчителями.

Відповідно до Характеристики від 26 червня 2024 року №4 ТОВ «Охоронне детективне агентство «Легіон-Безпека» ОСОБА_1 працює охоронником в ТОВ «Охоронне детективне агентство «Легіон-Безпека», позитивно характеризується по місцю роботи, самостійно виховує сина-школяра.

Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 24 червня 2024 року №З-256/24/вих-280-24 зі ОСОБА_3 проведено профілактично-роз`яснювальну роботу щодо виконання нею батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 роз`яснено про відповідальність щодо неналежного виховання та утримання дитини відповідно до ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, їй роз`яснено ст. 150 Сімейного кодексу України щодо обов`язків займатися вихованням та розвитком малолітнього сина та ст. 164 Сімейного кодексу України щодо підстав позбавлення батьківських прав.

Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 03 липня 2024 року №08-01-972/24 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » на сьогоднішній день вихованням та утриманням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається ОСОБА_1 . Відповідно до Акта обстеження умов проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі створені умови для проживання та виховання дитини.

Під час бесіди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що він закінчив 6-й клас Рівненського ліцею №1, проживає з батьком. Він купує усе йому необхідне: одяг; взуття; шкільне приладдя; проводить з ним дозвілля. До ліцею приходить тато, водить на прийом у поліклініку до лікаря-педіатра. Мама участі у житті дитини не приймає, не забезпечує його, не спілкується з ним.

Мати дитини ОСОБА_3 у своєму поясненні від 24 червня 2024 року вказала, що з ОСОБА_1 не проживає вже дев`ять років. Протягом цього часу син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, він займається його вихованням та утриманням. Вона жодного разу не відвідувала батьківські збори, не спілкувалася з вчителями, не водила дитину до дитячого садочку. У неї є інша сім`я, вона не має можливості займатися вихованням та утриманням дитини.

ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з ним. Поведінка ОСОБА_3 не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини.

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 03 липня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_11 , а відтак орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є сусідом позивача, суду показав, що знайомий з позивачем більше як 5-7 років. Позивач самостійно виховує свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають вони лише вдвох. Він ніколи не бачив дитину разом з матір`ю.

Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні показала, що знає позивача давно, вони постійно спілкуються. Позивач самостійно виховує свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони живуть удвох. Відповідача останній раз вона бачила десь 11 років назад, і їй відомо, що відповідач живе окремо, в неї є інша сім`я, де народилася дитина, яка хворіє.

Свідок ОСОБА_14 , є знайомою позивача, в судовому засіданні показала, що позивач самостійно виховує свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона йому часом допомагає приводити чи забирати сина зі школи. Про матір дитина ніколи нічого не розповідала. Хоча вона знає, що матір один-два рази приходила в гості.

До матеріалів справи також приєднані письмові пояснення ОСОБА_13 від 14 червня 2024 року, ОСОБА_12 від 18 червня 2024 року та ОСОБА_15 від 15 червня 2024 року.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду пояснив, що вони проживають вдвох разом з батьком вже 9 років, мати приходить до нього дуже рідко, інколи приносить продукти харчування, одяг, іграшки, в неї вдома він ніколи не був, вона ніколи йому не телефонує, уроки вчити не допомагає. Зі школи його забирає тато, а часом він приходить сам, в лікарню його водить теж тато.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, вкрай рідко спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а наявність іншої дитини таким доказом не є, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак в судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 просили судові витрати покласти на позивача, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спор Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 2, м. Рівне, .

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя О.О. Першко