Справа № 758/5456/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 серпня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Петер А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвів порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 грудня 2006 року Подільською районною державною адміністрацією в місті Києві було видано розпорядження про виключення житлової площі з числа службових Подільського РУ ГУМВС України м. Києва, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_4 з сім`єю з п`яти осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 -син, ОСОБА_3 - дружина сина, ОСОБА_2 - син дружини сина. Станом на дату звернення до суду відповідачі за вищевказаною адресою не проживають та їх фактичне місце проживання невідоме. ОСОБА_4 знятий з реєстрації за місцем проживання у зв`язку зі смертю, син ОСОБА_4 станом на дату звернення у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 не перебуває. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у спірній квартирі, позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих осіб, які фактично не проживають. Зняти з реєстрації відповідачів позивачка не має можливості без згоди останніх, у зв`язку з чим, вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

10 лютого 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та за адресою, вказаною у позовній заяві.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши повно та всебічно наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 грудня 2006 року Подільською районною державною адміністрацією в місті Києві видано розпорядження № 1416, згідно з яким виключено з числа службових жилих приміщень Подільського районного управління ГУМВС України в м. Києві двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_4 з сім`єю з 5 осіб (він, дружина, син, дружина сина, син дружини сина 2004 р.н.) та цим складом сім`ї перебуває на квартирному обліку у Подільському районі на загальних підставах з 11.11.1974; укладено договір найму на ОСОБА_4 на вказану квартиру. Склад сім`ї - 5 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_3 - дружина сина, ОСОБА_2 - син дружини сина.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 11 жовтня 2005 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , розірвано.

З копії лікарського свідоцтва про смерть № 217 від 12 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

З копії актів, складених 07 вересня 2007 року, 07 листопада 2007 року, 30 січня 2008 року сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та посвідчених майстрами ЖЕК-704, вбачається, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1 не проживають з 02 травня 2007 року.

Крім того, з копії актів, складених 21 липня 2017 року, 13 жовтня 2017 року майстром технічної дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, вбачається, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1 не проживають.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За приписами ст.ст. 64, 156 ЖК України передбачені перелік прав і обов`язків членів сім`ї наймача, власника, де крім того зазначено утримання житлового приміщення, дбайливе ставлення до житлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Пунтом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 визначено, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, як свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У п. 5 вищевказаної постанови передбачено, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Таким чином, суд розглядає вимоги позивача - про визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням, як вимоги про захист його права власності, а саме як усунення перешкод в користуванні власністю.

Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачів у квартирі, наймачем якої є позивачка, обмежує її права, так як остання змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають, фактично за вказаною адресою не проживають.

Судом також встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі з 2007 року, тобто понад 1 рік.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією від 03 травня 2024 року про сплату судового збору в сумі 1211 грн 20 коп.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивачки судовий збір по 605 грн 60 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391, 409 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 серпня 2024 року.

Повне найменування сторін по справі :

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Леся БУДЗАН