Рішення

Іменем України

Справа № 712/7193/24

Провадження № 2/712/2445/24

09 вересня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Йосипенко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про скасування арешту.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що постановою АА № 967647 від 12.10.2010 року накладено арешт на належну позивачу 1/3 частину квартири, що розташована у АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з АСВП відкриті виконавчі провадження відносно позивача відсутні.

Позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням скасувати арешт з його майна, однак отримав відповідь про те, що ідентифікувати виконавче провадження, в рамках якого було застосовано арешт на майно ОСОБА_1 неможливо, а тому скасувати арешт вони не мають можливості.

За приписами закону завершене виконавче провадження після того, як виконавчий документ втрачає силу, автоматично має змінити свій статус на новий - статус закінченого виконавчого провадження. Тобто виконавець у даному випадку має винести постанову про закінчення виконавчого провадження та зняти усі арешти, накладені в рамках відповідного виконавчого провадження.

Але державний виконавець не має механізму таких дій у разі скасування виконавчого документу вже після закриття виконавчого провадження. Тому позивачу просто відмовили у заяві боржника про зняття арешту.

Просить суд скасувати арешт, що накладений постановою про арешт майна боржника АА № 967647 від 12.10.2010 року, що прийнята Центральним відділом державної виконавчої служби ЧМУЮ.

14 червня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

01 липня 2024 рок представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно ОСОБА_1 18.10.2010 зареєстровано обтяження № 10374336 на підставі постанови від 12.10.2010, Центральним відділом ДВС Черкаського МУЮ, об`єктом обтяження є 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту частини квартири власником якої є ОСОБА_1 . Водночас позивач пред`явив позовні вимоги до Другого ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. Другий відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) є неналежним відповідачем у справі і вимоги позивача до такого відповідача задоволені не можуть бути, оскільки орган державної виконавчої службиу відповідних спорах може бути залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Окрім того, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на майно позивача накладено арешт постановою від 12.10.2010 та зареєстровано обтяження, однак ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт неможливо. З огляду на викладене, Другий ВДВС не може надати інформацію про стан виконавчого провадження у межах якого накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

09 липня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без участі, при вирішення покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до відповіді 22.03.2024 року другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено про те, що у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутня можливість для зняття арешту.

Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі постанови від 12.10.2010, Центральним відділом ДВС Черкаського МУЮ.

Відповідно до наказу № 684/5 від 20.02.2023 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) реорганізовано, шляхом приєднання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з перейменуванням у Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Суд також враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого спірного арешту на майно боржника за відсутністю відкритого виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право власності позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 17 березня 2023 року у справі № 363/2043/20 (провадження № 61-8835св22) з припиненням виконавчого провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

В той же час, оскільки наразі неможливо встановити, хто був стягувачем в межах виконавчого провадження, позивач позбавлений можливості пред`явити позов до особи, в інтересах якого був накладений арешт.

При цьому позивач використав всі процесуальні можливості щодо встановлення особи стягувача, проте з листа Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підтверджено, що ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено спірний арешт, наразі неможливо.

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з квартири за адресою АДРЕСА_1 , тому що накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, і суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.319,321 ЦК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити повністю.

Звільнити 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 з-під арешту, накладений постановою про арешт майна боржника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції АА967647 від 12.10.2010 року (реєстраційний номер обтяження 10374336).

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, відповідачем у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2024 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Відповідач: Другий відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Черкаси, пр.-т Хіміків, 50, )