Справа № 626/1604/24
Провадження № 2/626/370/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, у відсутності сторін, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою Службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з04 вересня 2010 року, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому в відділі реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №96.

Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 проживає зі позивачем за спільною адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею від 22.04.2024 року №838, та витягом з реєстру територіальної громади від 22.04.2024 року №2024/003984092.

Відповідачка ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшому житті, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від позивача ОСОБА_1 17.06.2024 року надійшла заява, в якій просить судове засідання у справі проводити без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої вона визнає позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, Служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України надали суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що з 04 вересня 2010 року, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому в відділі реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №96.

Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В даний час шлюб розірваний відповідно до рішення Красноградського районного суду Харківської області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 12.08.2024 року №02-24/5288 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того у висновку зазначили, що відповідно до інформації Красноградського ліцею №2 Красноградської міської ради Харківської області від 26 червня 2024 року № 01-22/137, ОСОБА_3 зарахований на навчання з 31 травня 2018 року до першого класу Красноградського ліцею №2 і на даний час навчається у 7 класі, заняття відвідує систематично.

За період дистанційного навчання закладу у 2023 - 2024 років, коли діти перебували вдома, участь у навчанні ОСОБА_3 забезпечує батько ОСОБА_1 . Мати учня, ОСОБА_2 , у цьому році до онлайн батьківських зборів не долучалася, самостійно навчальними досягненнями сина не цікавилася. Класний керівник спілкувався з ОСОБА_2 за допомогою меседжерів, так як додзвонитися до неї було не можливо.

Про характер стосунків батьків працівникам навчального закладу не відомо.

Відповідно до інформації КНП «ЦПМСД Красноградського району» від 27 червня 2024 року № 01-13/357, ОСОБА_2 станом здоров`я малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікаря - педіатра АЗПСМ м. Красноград ОСОБА_5 , з якою укладена декларація, не цікавилася.

Відповідачка не зверталася до служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради щодо вирішення питань пов`язаними зі спорами щодо дитини.

Секретар Красноградської міської ради Єніна Катерина Яківна підтверджує, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факт підтверджують сусіди.

Відповідно до висновку та акту оцінки потреб від 01 липня 2024 року під час комісійного відвідування було з`ясовано, що ОСОБА_1 був одружений з ОСОБА_2 , разом виховували сина та жили дружньою родиною. Але приблизно три роки тому між подружжям часто почали виникати конфлікти, тому вирішили розійтися та поживати окремо, син залишився разом з дружиною.

Підтримуючи зв`язок з сином позивач разом зі своєю мамою дізналися, що ОСОБА_7 постійно лишався вдома сам та де знаходиться його мати не знав. Приблизно півроку тому батько разом зі своїми батьками вирішив забрати сина до себе, щоб дбати про нього, його дружина зовсім не була проти навіть сказала, що так буде краще.

За цей час коли син почав жити з відповідачем, його мати майже не цікавилась дитиною та не забезпечувала його нічим. Її батьки постійно підтримують внука та допомагають.

Спілкуючись з хлопчиком він розповів, що з мамою мав спілкування тільки тоді, коли він їй дзвонив, або приходив до бабусі з дідусем та зустрічався з нею там, сама мати ініціативи не проявляла.

Позивач має наміри позбавити батьківських прав відповідача, так як вона зовсім не цікавиться дитиною та не приймає участі у його вихованні. Навіть повідомивши їй про це, вона не заперечила та сказала, що не має материнських почуттів.

Відповідач не заперечує, що постійно залишала сина самого, так як вважала його вже дорослим, і що він може впоратися з усим сам. Пів року тому чоловік забрав сина до себе, що навіть для неї стало краще, так як зняло з неї відповідальність дбати про дитину. За цей час вона майже не спілкувалася з сином та не підтримувала його, спілкування проходило тільки тоді коли ОСОБА_7 їй телефонував, або приходив навідати бабусю з дідусем.

Сама мати не проти щоб її позбавили батьківських прав, але аліменти сплачувати не збирається. Намагатиметься допомагати коштами, якщо їх матиме, адже зараз не працює. Батьківські обов`язки не виконує.

24 червня 2024 року комісією у складі начальника служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Сіліної Н.В. та головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Демяник Н.Л. були обстежені умови проживання родини ОСОБА_1 . Позивач проживає в будинку своїх батьків разом з сином. Родина проживає в одноповерховому будинку, який складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, є суміжний санвузол. Умови проживання добрі, в кімнатах чисто, наявні меблі, побутова техніка, є газове опалення, водопостачання та електропостачання.

У дитини окреме спальне місце, місце для навчання та дозвілля, є гаджети для навчання, одяг за сезоном та віком.

З дитиною була проведена бесіда з питання щодо позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_2 . Дитина повідомила, що коли батьки почали проживати окремо, він залишився проживати з матір`ю. Мати періодично залишала його одного вдома та уходила. Потім батько забрав його до себе. На даний час ОСОБА_7 проживає разом з батьком, бабусею та дідусем. З матір`ю вони не спілкуються, бачить її тільки коли ходить до бабусі, з якою вона проживає. У телефонному режимі не спілкуються. Мати не займається його вихованням, матеріально його не забезпечує, не приймає участі у виховному та навчальному процесі та не цікавиться станом здоров`я.

Дитина має бажання надалі проживати з батьком.

10 липня 2024 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради було розглянуто дане питання. Відповідач була присутня за засіданні комісії. Мати дитини на запитання членів комісії, щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_7 повідомила, що не проти. Бажання забирати до себе сина не має, також вона не планує займатися його вихованням, навчанням та піклуватися про стан здоров`я. Повідомила що ніде не працює, тому матеріально забезпечувати сина не буде. Виконувати батьківські обов`язки не має бажання.

Батько дитини повідомив, що спочатку залишив сина проживати разом з матір`ю. Але коли дізнався від сина, що він залишається надовго сам, мати дитини уходила та зловживала спиртними напоями, позивач запропонував забрати сина до себе. Відповідач не була проти та після цього зовсім не цікавилась життям сина.

Члени комісії пропонували різні варіанти виконання батьківських обов`язків відповідачу по відношенню до сина, але вона не має бажання та повідомила, що не буде виконувати їх.

11 липня 2024 року виконавчий комітет Красноградської міської ради прийняв рішення, вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

У відповідності до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Положеннями ст.164 СК України передбачено, що однією із підстав для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При цьому, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч.5,6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19.

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків без поважних причин, свідомо нехтує ними, ухиляється від виховання дитини, не утримує її, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), оскільки особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164, 166, 180, 184 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4-5, 12, 76-83, 264-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.

Суддя