Справа № 521/5067/24
Провадження №2/521/3601/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 2 421 504, 00 грн. та судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримує щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На виконання постанови Малиновського районного суду від 16.03.2016 року, по справі №521/4667/16-а (набуло чинності на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 року). Відповідачу було призначено щомісячне довічне утримання суддів у відставці в розмірі 90 %, згідно з положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 19 лютого 2016 року.

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2016 року по справі №521/4667/16-а ОСОБА_1 проведено перерахунок довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру з 19.02.2016 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20 внаслідок некоректного проведеного перерахунку модулем «Макетна обробка» по ЕПС ОСОБА_1 в листопаді 2020 року перераховано щомісячне довічне утримання в розмірі 82 % (замість вірного 50 %), виходячи з розміру середньомісячного заробітку 236475,00 грн. (на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 №06-21/247/2020).

Розмір грошового утримання склав 193909,50 грн. (рішення від 02.11.2020).

Для приведення пенсійної справи у відповідність в червні 2023 року проведено перерахунок пенсії у розмірі 50 % середньомісячного заробітку, обчисленого за вищевказаною довідкою (рішення від 07.06.2023).

Довічне грошове утримання з 19.02.2020 року призначено у розмірі 118237,50 грн.

У зв`язку з чим виникла переплата пенсії в сумі 2 421 504,00 грн. за період з 01.11.2020 року по 30.06.2023 року та прийнято рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 19.06.2023 року №2198.

Про утворення переплати ОСОБА_1 було повідомлено листом №1500-0504-8/80021 від 21.06.2023 року.

Відповідач до Головного управління не з`явилася, суму переплати не погашено.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволені позову відмовити.

При цьому зазначає, що позов не обґрунтований. Відсутні підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України для задоволення позову. В силу ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають поверненню кошти, які просить стягнути з неї позивач. Виплати проводились позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку і за відсутності недобросовісності з боку відповідача. Посилання позивача на те, що на підставі рішення суду від 07.09.2020 року їй було нараховано 82 відсотки суми щомісячного грошового утримання судді у відставці, є неправдивими. Предметом спору згідно рішення суду від 07.09.2020 року була незаконна відмова ПФУ в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання в результаті зміни розміру оплати роботи діючого судді, а не її стаж роботи. Двадцять років стажу роботи, який надавав право на отримання щомісячного грошового утримання, в неї наступив ще у 2008 році. При виході у відставку в лютому 2016 року стаж роботи був 28 років, який і був підставою для призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, що і було зроблено позивачем. Вказує, що тлумачення розуміння рахункової помилки чітко викладено в чисельній практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 20.06.2018 року по справі №501/2500/15-ц. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року, яке набрало чинності, визнано незаконним перерахунок, зроблений ПФ в червні 2023 року та зобов`язано ПФУ зробити перерахунок з урахуванням стажу роботи відповідача на посаді судді та професійної діяльності у сфері права, як це було зроблено ще у 2016 році при виході у відставку. При правильних та законних перерахунках, які зобов`язаний своєчасно виконувати позивач, то станом на серпень 2024 року є борг ПФ перед нею. Починаючи з лютого 2020 року ПФУ перерахунок зробило, але не виплатило суму перерахунку.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про слухання справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримує щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року, справа № 420/31861/23, встановлено, що ОСОБА_1 є суддею Одеського апеляційного суду у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до рішення Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року, було внесено подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2016 року по справі №521/4667/16-а, позивачу з 19.02.2016 року було призначено до виплати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження її граничного розміру, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (в редакції, чинній на час виходу позивача у відставку).

У зв`язку із зміною складових суддівської винагороди, 04.03.2020 року Одеський апеляційний суд видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-21/247/2020, згідно якої станом на 01.01.2020 року її суддівська винагорода, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 236 475,00 грн. (довідка видана на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2020 року №60 про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання згідно заяви від 05.03.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 як судді у відставці, згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В листопаді 2020 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20, Головним управлінням було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020.

Згідно наданої відповідачем до суду службової записки від 09.08.2023 року №10559/05-16 у червні 2023 року позивачу було перераховано щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50% згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020 (протокол від 07.06.2023 року), та у такому відсотковому розмірі здійснюється його виплата.

20.07.2023 року позивач звернулась із зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо з`ясування підстав зменшення виплати їй щомісячного довічного грошового утримання до 50%.

Зазначеним рішенням адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 при визначенні з 01.07.2023 року розміру її довічного грошового утримання судді у відставці календарного періоду її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.07.2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді позивача календарного періоду її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).

Згідно ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Положеннями ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути і тоді майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі № 6-151цс13 та від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 517/186/17 та від 28.03.2018 у справі № 173/166/17.

При цьому, ст.1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у ст.1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою для правовідносин, суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Обов`язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії, по-перше є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних.

Доказів того, що переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера, чи відповідач допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Аналогічний висновок міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, у справі «Гаші проти Хорватії» та у справі «Трro проти Хорватії».

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії; нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача коштів, а тому правових підстав для задоволення позову згідно ст. 1212 ЦК України, суд не знаходить.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76 81, 89, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Канатна, 83, 65012).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя: І.В. Плавич