Номер провадження: 22-ц/813/6921/24
Справа № 507/818/24
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Громіка Р.Д., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю,

встановив:

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 26 серпня 2024 року представник Міністерства оборони України Тищенко М.С. в електронній формі подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Так, по-перше, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, скаржник не зазначив в своїй апеляційній скарзі усіх інших учасників справи, а саме, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

По-друге, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Судом встановлено, що апеляційну скаргу подано представником Міністерства оборони України за довіреністю Тищенко М.С.

До апеляційної скарги додано довіреність у порядку передоручення від 07 листопада 2023 року, якою Міністр оборони України Умєров Р.Е. уповноважив, в порядку передоручення, щодо Міністерства оборони України, в порядку передоручення, ОСОБА_5 , представляти інтереси Міністерства оборони України в судах України.

Також, до апеляційної скарги додано довіреність у порядку передоручення від 20 серпня 2024 року, якою ОСОБА_5 , на підставі Довіреності від 27 вересня 2023 року, виданої Міністерством оборони України, уповноважив, в порядку передоручення, ОСОБА_6 представляти інтереси Міністерства оборони України в судах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як "самопредставництво" і "представництво". Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібні висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі №667/7582/15-ц (провадження №61-303св20).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21) вказано, що:

«починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Аналіз апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених ч. 4 ст. 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження ОСОБА_6 діяти від імені Міністерства оборони України в порядку самопредставництва або як представника.

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 245 ЦК України). У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним (частина перша статті 219 ЦК України).

Додані до апеляційної скарги довіреності, які видані у порядку передоручення від Міністра оборони України ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , нотаріально не посвідчені, а отже є нікчемними.

Більше того, в довіреності у порядку передоручення від 20 серпня 2024 року зазначено, що ОСОБА_5 , на підставі Довіреності від 27 вересня 2023 року, уповноважив, в порядку передоручення, ОСОБА_6 представляти інтереси Міністерства оборони України в судах України.

Проте до апеляційної скарги не додано довіреність від 27 вересня 2023 року.

Окрім цього, апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей щодо наявності у ОСОБА_6 , як представника Міністерства оборони України, статусу адвоката.

Так, до апеляційної скарги не надано доказів належного уповноваження ОСОБА_6 на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені скаржника у розумінні статті 62 ЦПК України.

По-третє, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Апеляційну скаргу подано в електронній формі через електронний кабінет, проте скаржником, не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів усім іншим учасникам справи, а саме, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - у паперовій формі листом з описом вкладення.

По-четверте, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак скаржником до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить відстрочити термін надання доказів про сплату судового збору, з тих підстав, що 31 липня 2024 року було подано заяву на сплату судового збору, проте станом на дату подання апеляційної скарги ще не реалізовано.

Так, дійсно відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Проте скаржником не надано жодних доказів на підтверджують його майновий стан

Так, обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний майновий стан скаржника, що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

З огляду на зазначене, скаржнику необхідно надати докази на підтвердження майнового стану, серед яких можуть бути довідки про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

На виконання ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №484/176/18.

Судовий збір що підлягав сплаті у суді першої інстанції становив 605,60 грн.

Згідно ч. 1, пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI (в редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги), розмір судового збору, який підлягає оплаті при подачі апеляційної скарги на рішення суду, складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а відтак скаржнику слід представити документ про сплату судового збору в розмірі 908,40 грн (605,60 грн х 150%).

Отже, скаржник повинен сплатити 908,40 грн.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях

Отримувач коштів ГУК в Од.обл./Хаджибейський. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача UA0015757

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Одеський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

По-п`яте, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст оскаржуваного судового рішення складено 24 липня 2024 року, так, останнім днем подання апеляційної скарги у даному випадку є 23 серпня 2024 року, а апеляційну скаргу подано 24 серпня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Однак заяву про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення скаржником не подано, не зазначено таке прохання і в самій скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, апеляційну скаргу слід повторно залишити без руху, скаржнику пропонується усунути наведені недоліки, в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення скаржнику копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме:

- надати виправлену апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі;

- подати документ, що посвідчує повноваження представника, яким подана апеляційна скарга;

- надати докази надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу;

- подати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або зазначити підстави та надати докази на їх підтвердження щодо звільнення від сплати судового збору.

- подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року з доказами, підтверджуючими поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення зазначених недоліків, але не більше 10-ти днів з дня вручення скаржнику копії ухвали суду.

У наслідок невиконання цієї ухвали суду у зазначений строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік