справа № 489/5213/23 провадження №2/489/196/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У вересні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, після уточнення якого просила визначити їй додатковий строку в два місяці для прийняття спадщини, після смерті рідного дядька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний дядько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для оформлення спадщини 01.09.2023 вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. (далі приватний нотаріус). Але отримала роз`яснення про неможливість оформлення спадщини через пропуск строку для її прийняття, який сплинув 31.01.2023 та їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначає, що про смерть дядька дізналася 15.08.2023, оскільки до цього вперше приїхала до м.Миколаєва з того часу як почалася війна. Так як з початком військової агресії російської федерації проти України змушена була з дітьми евакуюватися до м.Баштанки Миколаївської області. У дитинстві разом з батьками та дядьком проживали однією сім`єю. Потім жила у дідька, коли навчалася. Після цього підтримувала з ним зв`язок та допомагала в повсякденному житті.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У відзиві на позов від 04.10.2023 представник відповідача в задоволенні позову просить відмовити та розглянути справу за відсутності представника Миколаївської міської ради.

Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивач не надала доказів, які підтверджували її доводи про те, що вона годувала, усіляко доглядала за спадкодавцем та підтримувала із ним зв`язок. Крім того, під час початку агресії позивач залишила ОСОБА_3 у м.Миколаєві, який постійно перебував під обстрілами агресора, що є підставою стверджувати про пряме ухилення від надання допомоги спадкодавцю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2024 прийнято уточнений позов.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи відсутності його представника.

Вислухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 30.08.2023 № 5, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Миколаєві помер ОСОБА_3 .

Родинні відносини позивача з померлим підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України від 30.08.2023 № , відповідно до якого матір`ю померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записана ОСОБА_4 ; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України від 19.08.2023 № , відповідно до якого матір`ю батька позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записана ОСОБА_4 ; Свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 , дошлюбне прізвище якої « ОСОБА_6 » та батьком якої записано ОСОБА_5 ; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до якого позивач змінила прізвище на « ОСОБА_7 »; рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.09.2023 у справі № 489/4352/23, відповідно до якого розірвано шлюб зареєстрований між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрований 18.11.2005, актовий запис № 1581, та змінено прізвище ОСОБА_8 на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

Таким чином, померлий є рідним дядьком позивача.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 12.09.2023 № 346237768 померлому ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Реєстрація якого за вказаною адресою підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва «про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні» від 12.09.2023 № 16.27-.

Як зазначає позивач, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на початку військової агресії вона змушена була для своєї безпеки та безпеки своїх двох дітей тимчасово переїхали до свого діда в м.Баштанку Миколаївської області та втратила зв`язок із дядьком, а коли повернулася в кінці серпня в м.Миколаїв дізналася про його смерть та відразу звернулася до приватного нотаріуса, але їй було відмовлено в оформленні спадщини.

Згідно відповіді приватного нотаріуса від 20.09.2023 № 235/01.16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 74148883 від 29.09.2023.

Правове регулювання та мотиви суду

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

При цьому, закон не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.

Відповідно до роз`яснень викладених абзацами 1, 2, 3, 4 пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У даному випадку, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплинув 30.09.2022. Доказів наявності інших спадкоємців, крім позивача, матеріали справи не містять.

Суд враховує, що окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним.

Із питанням оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса 01.09.2023, після того як повернулася в місто Миколаїв із дітьми ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із м.Баштанка Миколаївської області, де тимчасово, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, вони мешкали в дідуся за адресою по АДРЕСА_2 .

Так, 24.02.2022 на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, введено воєнний стан, який неодноразово продовжений та діє по теперішній час.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є виключною підставою для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини. Але враховуючи обставини справи, наявність у позивача двох неповнолітніх дітей, відсутність в неї відомостей про смерть рідного дядька, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, а також незначний пропуск строку для прийняття спадщини, суд з урахуванням загальних положень спадкового права, конституційного принципу верховенства права та положень статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод, дійшов висновку про поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому такий строк підлягає поновленню та встановленню тривалістю в два місця з моменту надбання цим рішенням законної сили, який є достатнім для реалізації позивачем свої прав на прийняття спадщини.

Щодо викладених у відзиві на позов доводів представника відповідача про відсутність доказів догляду позивачем за спадкодавцем та підтримання з ним зв`язку, а також те позивач підчас військової агресії залишила ОСОБА_3 у м.Миколаєві, який перебував під постійними обстрілами агресора, тим самим ухилилася від надання допомоги спадкодавцю, суд відхиляє.

Як пояснила позивач в судовому засіданні її дядько був працездатним, а зазначення в позові, який готував попередній представник, про його простійний догляд нею не відповідає дійсності.

Щодо твердження представника відповідача про ухилення позивача від надання допомоги спадкодавцю в період постійних обстрілів агресором м.Миколаєва то слід зазначити, що позивач є матір`ю двох дітей, на той час не досягнувши повноліття (одна з яких малолітня), а тому їхня та її безпека, залежала від правильності дій та рішень останньої у такій складній ситуації. Крім того, доказів того, що спадкодавець потребував постійної допомоги зі сторони позивача матеріали справи не містять та цього позивач в судовому засіданні не підтвердила.

Так як позивач не вимогу про розподіл судового збору не заявляв, тому відповідно до положень статті 13 ЦПК України щодо меж судового розгляду, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в два місяці після набрання цим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач Миколаївська міська рада, місце реєстрації: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Повний текст судового рішення складено 17.09.2024.

Суддя І.В.Коваленко