КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/10324/22

номер провадження №22-ц/824/1954/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 жовтня 2023 року /суддя Кулик С.В./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення коштів передоплати вирахуваних з вартості зроблених меблевих виробів, -

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 , з позовом до ФОП ОСОБА_1 , про повернення коштів передоплати вирахуваних з вартості зроблених меблевих виробів, які за експертною грошовою оцінкою невиконаних зобов`язань, становлять за договором № 9009/1 - 53000,00 грн., та за договором № 9009/2 - 43000,00 грн., які позивач просив стягнути з відповідача та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 13 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти сплачені у якості передоплати у сумі 53000,00 грн, вирахуваних з вартості зроблених меблевих виробів, згідно договору підряду на виготовлення меблів № 9009/1 від 13.12.2021 року.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти сплачені у якості передоплати у сумі 43000,00 грн., вирахуваних з вартості зроблених меблевих виробів, згідно договору підряду на виготовлення меблів № 9009/2 від 13.12.2021 року.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертної грошової оцінки невиконаних зобов`язань у розмірі 3000,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн./а.с. 185-187/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що попередня оплата згідно п. 3.3 Договору складала 70 000 грн і була здійснена позивачем лише 26.12.2021 р. До дати здійснення попередньої оплати у повному обсязі відповідач не мав можливості закупити відповідні матеріали для початку робіт. Крім того, згідно п. 4.2 Договору для початку робіт відповідач повинен був отримати від позивача вихідні параметри приміщення та зняти контрольні заміри приміщення під установку меблів. Позивач завершив ремонт у приміщенні тільки після 17.01.2022 р., отже, граничний строк виконання робіт відповідачем (33 робочих дні) припадає на 03.03.2022 р. Згідно з п. 4.2 Договору час доставки визначається додатково, що так і не було зроблено сторонами у зв`язку з початком війни. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану з 24.02.2022 р. відповідач був позбавлений можливості належним чином виконати зобов`язання за Договором у зв`язку з перебуванням на військовій службі. Після початку війни відповідач пропонував позивачу доробити меблі, підписавши додаткову угоду до Договору з новою датою виконання робіт, на що позивач не погодився. Позивач мав в наявності цінник відповідача на виготовлення меблів. Таким чином, у разі повернення суми коштів щодо частково не виконаного зобов`язання, то саме по ціннику відповідача має бути здійснено розрахунок коштів. Вказував, що до суду апеляційної інстанції буде надана експертна грошова оцінка невиконаних зобов`язань, замовлена відповідачем, оскільки експертна грошова оцінка, надана позивачем до суду, викликає сумніви у достовірності розрахунків. Наголошував і на п. 5.2.7 Договору про те, що при достроковому розірванні Договору з ініціативи замовника сплачені ним кошти у сумі, зазначеній в п. 3.3. підрядником не повертаються. Станом на 02.12.2023 р. відповідач заявляє про зацікавленість з його боку врегулювати спір з позивачем шляхом укладання мирової угоди, підписання додаткової угоди до Договору, та закінчення усіх робіт з подальшою остаточною оплатою позивачем.

ОСОБА_3 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Вказував, що 26.12.2021 р. після отримання повної передплати були проведені контрольні заміри, після чого по 16.01.2022 р. відповідач не проводив жодних робіт, подальша переписка у месенджері, досліджена судом першої інстанції вказує на хід робіт. З 20 лютого 2022 року по 20 квітня 2022 року на зв`язок відповідач не виходив, 30.05.2022 р. ОСОБА_1 направив повідомлення про відмову від договорів у зв`язку з зупиненням діяльності, кошти за невиконану частину замовлення відмовився повертати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 13.12.2021 року між ФОП ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , було укладено договір підряду на виготовлення меблів №9009/1, відповідно до якого підрядник зобов`язався закупити матеріали, виготовити та встановити меблі за індивідуальним замовленням та вихідними параметрами приміщення згідно замовлення №2121/15, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити меблі. Згідно з п. 3.2 вказаного договору ціна по виготовленню меблів та їх доставки становить 104000,00 грн. Відповідно до умов договору місцем встановлення меблів є квартира АДРЕСА_1 . Пунктом 3.3 договору встановлено, що замовник зобов`язаний здійснити попередню оплату вартості придбаних підрядником матеріалів та вартості робіт у розмірі 70 %, а саме у сумі 70000,00 грн.

13.12.2021 року між ФОП ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , було укладено договір підряду на виготовлення меблів №9009/2, відповідно до якого підрядник зобов`язався закупити матеріали, виготовити та встановити меблі за індивідуальним замовленням та вихідними параметрами приміщення згідно замовлення № 2121/15, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити меблі. Згідно з п. 3.2 вказаного договору ціна по виготовленню меблів та їх доставки становить 104000,00 грн. Відповідно до умов договору місцем встановлення меблів є квартира АДРЕСА_2 . Пунктом 3.3 договору встановлено, що замовник зобов`язаний здійснити попередню оплату вартості придбаних підрядником матеріалів та вартості робіт у розмірі 70 %, а саме у сумі 70000,00 грн.

Згідно з п.4.2 вказаних договорів виконавець зобов`язується виготовити меблі протягом 33 робочих днів з моменту укладення вказаного договору, але не раніше отримання вихідних параметрів приміщення, додаткової інформації про наявну техніку та сплати покупцем коштів у сумі, передбаченій п.3.3 вказаних договорів. Час доставки визначається додатково.

Відповідно до товарних чеків від 13.12.2021 року, 20.12.2021 року, 23.12.2021 року та 26.12.2021 року у якості передоплати з договорами № 9009/1 та № 9009/2 було сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 , грошові кошти у загальному розмірі 140000,00 грн.

30.05.2022 року ОСОБА_3 , було повідомлено ФОП ОСОБА_1 , про відмову від договору № 9009/1 та №9009/2 підряду на виготовлення меблів від 13.12.2021 року у зв`язку з частковим виконанням замовлення та повернення коштів передоплати за вирахуванням вартості меблевих виробів.

Згідно з звітом про експертну грошову оцінку невиконаних зобов`язань 29.06.2022 року, вбачається, що ринкова вартість невиконаних зобов`язань (сума передплати 140000,00 грн), мінус частково встановленні меблі: 2 підвіконня (по 2000 грн.), 2 міжкімнатні розсувні системи ( по 10000,00 грн.) 2 стінові панелі ( по 5000,00 грн), 1 шафа (10000,00 грн) по виробництву товарно-матеріальних цінностей (виготовлення 14 одиниць меблів, згідно договорів № 9009/2 та № 9009/1) в житлові приміщення, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 , становить 96000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 509 ЦК України про те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

З ч. 1 ст. 610 ЦК вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 615 ЦК у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зі змісту статті 865 ЦК вбачається, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Згідно ч. 1 ст. 868 ЦК підрядник зобов`язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов`язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Зі змісту укладених договорів підряду № 9009/1 та 9009/2 від 13.12.2021 року, вбачається, що сторонами було узгоджено строк виготовлення меблів протягом 33 робочих днів з моменту укладення вказаних договорів, але не раніше отримання вихідних параметрів приміщення, додаткової інформації про наявну техніку та сплати покупцем коштів у сумі, передбаченій п.3.3 вказаних договорів, що не спростовувалось сторонами під час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що строк виконання підряду відповідно до п.4.2 договору № 9009/1 встановлювався до 11.02.2022 року та за договором № 9009/2 до 10.02.2022 року. Будь-яких додаткових угод щодо зміни умов вказаних договорів між сторонами не укладалось.

Доводи апеляційної скарги про пізній допуск на заміри для виготовлення меблів, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що відповідачем робота не зроблена, що ним не заперечується. З переписки сторін у матеріалах справи вбачається, що відповідач її не виконує у зв`язку з перебуванням на військовій службі, отже, добровільно відмовився від виконання зобов`язань за договорами. З моменту укладення договорів до звернення позивачем до суду минуло 9 місяців, проте за цей час зобов`язання в повному обсязі не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд першої інстанції вірно вказував, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач з поважних причин у визначений договором строк не виконав зобов`язання, щодо виготовлення та встановлення меблевих виробів.

Позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору №9009/1 та №9009/2 підряду на виготовлення меблів від 13.12.2021 року у зв`язку з частковим виконанням замовлення та повернення коштів передоплати за вирахуванням вартості меблевих виробів, сума яких була встановлена експертною грошовою оцінкою невиконаних зобов`язань від 29.06.2022 року. Враховуючи, що станом на день звернення до суду з позовом, зобов`язання за умовами договору не виконанні, грошові кошти за невиконання зобов`язань не повернуті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оцінки, здійсненої стороною позивача, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що апелянтом власності оцінки так і не надано, не зазначено в чому саме полягає її неправильність.

Крім того, на підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.05.2022 року, акт наданих послуг з правової допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги адвоката від 18.08.2022 року, відповідно до якого загальний розмір витрат на правничу допомогу складає 12000,00 грн., квитанції про оплату витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зобов`язання за договорами підряду не виконано, оцінки невиконаних зобов`язань апелянтом не надано, отже доводи скарги містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: