УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зупинення провадження у справі

12 вересня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лесик С.І. 02 травня 2024 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, ухвалено розгляд справи по суті провести у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.08.2024 до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі, яке він мотивує тим, що на даний момент він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 09.12.2022, у зв`язку з чим не може брати участь у розгляді справи.

14.03.2024 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лесик С.І. подав до суду заперечення щодо вказаного клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що з долучених до клопотання про зупинення провадження матеріалів не можливо об`єктивно встановити, чи насправді відповідач проходить військову службу на даний час, чи залучений він до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій він перебував на військовій службі, не надано підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Сторони в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, суд вважає за можливе розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі провести за їх відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

З матеріалів справи вбачається, що саме відповідач наполягає на зупиненні провадження у справі.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оброни України від 09.12.2022 №387, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України з 09 грудня 2022 року.

Отже, доводи представника позивача ОСОБА_4 зазначені у запереченнях щодо недоведеність перебування відповідача у складі Збройних Сил України є безпідставними .

Посилання представника позивача ОСОБА_5 , що провадження у справі не підлягає зупиненню з огляду на предмет спору, зокрема, у зв`язку з порушенням права неповнолітніх дітей, суд до уваги не бере, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 стягуються згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.07.2018 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, такі заперечення представника позивача - адвоката Лесика С.І. не можуть бути прийняті до уваги з огляду на імперативність приписів частини першої статті 251 ЦПК України, та відхиляються судом як такі, що суперечать встановленим правовідносинам, оскільки п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду, зупинити провадження у справі з зазначеної у ньому підстави. Цією нормою не обумовлено можливість зупинення провадження у справі в залежності від певних обставин чи категорії спору, а лише вказано на обов`язок суду зупинити провадження у справі, тим більше - за клопотанням сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України,

ухвалив:

Задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_2

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Зобов`язати ОСОБА_2 невідкладно повідомити суд про зміну обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий А.М.Лутай