Справа № 369/9048/21
Провадження №2-п/369/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А. Я.,

при секретарі Ведмеденко Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» - адвоката Проценка М. М. про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,задоволено частково. А саме, визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», , індексний номер: 57850970 від 26.04.2021, яке прийнято державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольгою Володимирівною, в задоволенні решти позовних вимог, відмовлено та стягнуто з ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

У вересні 2023 року представник відповідача ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» - адвокат Проценко М. М., звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що вказане заочне рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме у суду не було підстав для проведення заочного розгляду справи. Також вказує, що дане судове рішення він не отримував та отримав його лише за своїм зверненням 12.09.2023 року, що є підставою для поновлення йому строків на звернення до суду з вищевказаною заявою та просив поновити його.

Крім того, вказує, що Іпотечний договір № 41/3/I3/06-HBC від 29.11.2006, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , передбачав звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору, а саме п.4.4, згідно з яким у випадку коли виконання п. 4.3 договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом передбаченим чинним законодавством України. При цьому, позивачем в даному разі вчинялася бездіяльність щодо не виселення з іпотечної квартири, не зняття з реєстрації місця проживання, за адресою квартири, не передання всіх приналежностей до квартири іпотекодержателю, в тому числі ключів, правовстановлюючих документів та технічного паспорта згідно Вимоги-повідомлення про усунення порушення зобов`язань та виселення (в порядку ст. ст. 35, 40 Закону України «Про іпотеку») від 18.02.2020 року, яка була отримана Відповідачем 03.03.2020 року та була проігнорована нею. Укладення договору купівлі-продажу в даному випадку не було можливим, оскільки ОСОБА_1 не було передано іпотекодержателю документів, що посвідчує право власності на нерухоме майно, що перебувало в іпотеці, що унеможливило продаж ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» предмета іпотеки третім особам.

Враховуючи вищевикладене представник відповідача просив суд поновити йому строки на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 у цивільній справі №369/9048/21, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

У судове засідання учасники провадження не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали додані до заяви, дійшов висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №369/9048/21, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, задоволено частково. А саме, визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», , індексний номер: 57850970 від 26.04.2021, яке прийнято державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольгою Володимирівною, в задоволенні решти позовних вимог, відмовлено та стягнуто з ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Окрім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristovv. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

На підставі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Отже, відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст.281ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі.

Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

В той же час в ЦПК України чітко врегульовано порядок подачі доказів. Так, згідно зі ст. 43 сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням даної вимоги, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Отже, можна зробити висновок, що відповідач посилаючись на докази, якими обґрунтовуються заперечення, повинен вказати не тільки на нові докази, але й навести поважні причини, чому такі докази не були подані до початку розгляду справи по суті. І тільки за одночасної наявності названих процесуальних і матеріальних обставин суд може скасувати заочне рішення. При спеціальному порядку суд першої інстанції може переглянути заочне рішення, тільки якщо відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи у випадку відсутності відповідача з поважних причин; порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення може бути підставою тільки для апеляційного оскарження.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 287-288,258-260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» - адвоката Проценка М. М. про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», Державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольги Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО