16.09.2024 Справа № 756/4157/24
Справа № 756/4157/24
Провадження №2/756/2693/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,

представника відповідача - Мамаєва Д.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2018 року між АТ "Універсал Банк" та відповідачем на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 від 10.07.2018 року, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 60 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 . Пільгова процентна ставка за користування кредитом становила 0,00001% річних, базова - 3,1% річних на місяць, а збільшена - 6,2% річних на місяць. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн., але не більше залишку заборгованості). Обов`язковий платіж формується 1 числа місяця, наступного за звітним місяцем, і очікує погашення до 23:55 останнього дня місяця, наступного за звітним місяцем (вказані умови знаходяться за посиланням: https://www.monobank.ua/terms).

Однак, ОСОБА_2 у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом 15.01.2024 утворилась заборгованість за договором кредиту у сумі 118 453,51 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту).

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.07.2018 року, яка утворилася станом на 15.01.2024 у сумі 118 453,51 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

29.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Мамаєва Д.Ю., в якому останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що дійсно, 10.07.2018 відповідач ОСОБА_2 звернувся до АТ «Універсал Банк» з анкетою-заявою з метою отримання банківських послуг. Разом з тим позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 був погоджений будь-який кредитний ліміт, а також, що відповідач взагалі отримував платіжну картку, та по рахунку останнього здійснювався рух грошових коштів, оскільки долучена до позову Анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в указаній заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом та інших істотних умов. При цьому, первинні документи, які б підтверджували перерахування вказаних грошових коштів у матеріалах справи відсутні, а наданий позивачем розрахунок містить відомості про те, що станом на 18.10.2022 у відповідача взагалі була відсутня заборгованість, що ставить під сумнів розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався з ними, підписуючи Анкету-Заяву, оскільки до позовної заяви долучений Витяг з умов обслуговування рахунків фізичних осіб, затверджений Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021, у той час, як Анкету-заяву підписано відповідачем 10.07.2018.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем долучено лише розрахунок заборгованості, який не є первинним документом та не підтверджує ані встановлення кредитного ліміту на банківську картку відповідача, ані використання останнім кредитних коштів у межах кредитного ліміту. В матеріалах справи відсутні докази того, шо відповідач дійсно отримав кредитну картку та на його рахунок перераховано кредитні кошти.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позові зазначено, що 10.07.2018 між АТ «Універсал Банк» та відповідачем на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 від 10.07.2018 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 60 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 10.07.2018, підписаної відповідачем; Витяг Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», затверджені Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021; паспорт споживчого кредиту Чоної карти monobank; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10.07.2018 та станом на 15.01.2024.

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Так, 10.07.2018 відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_2 зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону. В Анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта та індивідуального податкового номеру відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

Своїм підписом відповідач підтвердив, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Однак, з матеріалів, долучених до позовної заяви, не можливо встановити факт ознайомлення відповідача із вищенаведеними документами ані в паперовому вигляді, ані в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису, з огляду на таке.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З Анкети-заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що він просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, у тому числі її електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть їй відкриті в Банку.

Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем з наведенням буквено-цифрового коду, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє відповідне підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Паспорту споживчого кредиту та Тарифів.

При цьому, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» та Тарифи, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, з долучених до позову Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» вбачається, що вони надані в редакції, затвердженій Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021, у той час, як кредитний договір з ОСОБА_2 був укладений 10.07.2018.

Долучений паспорт споживчого кредиту також датований 01.01.2023, що не може свідчити про його актуальність на час укладання кредитного договору з відповідачем.

У той же час, у паспорті споживчого кредиту зазначена інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача виходячи з суми кредитного ліміту, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання (невиконання) зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Крім того, в цьому Паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Тобто, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та Тарифи з користування карткою monobank не є належними доказами у справі, які б підтверджували той факт, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank та Тарифи з користування карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank).

У той же час, у підписаній анкеті-заяві не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, ані умови надання позичальнику овердрафту.

Таким чином, за відсутності вказаних документів неможливо встановити істотні умови договору, у разі його укладання, а саме: умови кредитування, зокрема, строку кредитування та умов повернення кредитних коштів; розміру процентної ставки, порядку нарахування процентів і комісій та строків їх сплати; відповідальності за порушення умов договору (пеня, штраф); порядок стягнення боргу за кредитом; пільгові умови або будь-яка інша інформація про умови кредитування. При цьому, умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення судом розміру отриманого кредиту, тривалості пільгового періоду по кредиту тощо.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня 2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року № 61-787св18.

Суд також враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18.

Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі№278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Проте, вказаний доказ повинен бути досліджений разом з іншими доказами у сукупності, оскільки з наданого розрахунку неможливо встановити, яким чином здійснювалась зміна кредитного ліміту, як змінювалась заборгованість, кількість днів існування вказаної заборгованості, відповідно на яку суму заборгованості та за який період нараховувались відсотки.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем платіжної картки, а також виписки по даному рахунку, що позбавляє суд можливості встановити наявність або відсутність заборгованості, дослідити виписку по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами та перевірити, чи було встановлено відповідачу кредитний ліміт, якщо було встановлено, то в якому розмірі, чи отримував ОСОБА_2 кредитну картку та строк її дії, чи користувався кредитними коштами, якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі, за який період здійснювалось нарахування відсотків, тощо.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню у зв`язку із недоведеністю.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк», ЄДРПОУ - 21133352, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19;

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 16.09.2024.

Суддя О.О. Тиха