Справа № 369/4292/24
Провадження №2/369/4635/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19.03.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, у якому просив суд скасувати арешт зі всього майна належного на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у Київській області (теперішня назва - Вишневий відділ Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції) № б/н від 16.12.2009 р.

Свої позовні вимоги мотивує тим що, Києво-Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби у Київській області (теперішня назва - Вишневий відділ Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції), далі - Відповідач, було відкрито виконавче провадження № 15434822 на підставі постанови Державної автомобільної інспекції України від 17.12.2008 р. № 018825. За даним виконавчим провадженням боржником був ОСОБА_1 (далі - Позивач). Сума грошових коштів, яка підлягала стягненню складала 170,00 грн. (штраф за порушення Правил дорожнього руху).

16.12.2009 р. по вказаному виконавчому провадженню було винесено постанову від 16.12.2009 р. № б/н про накладення арешту на все майно боржника (Позивача).

30.12.2009 р. вказане виконавче провадження було завершене на підставі фактичного повного виконання рішення по сплаті боргу (штрафу), що підтверджується електронним витягом по виконавчому провадженню № 15434822.

Між тим. згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою від 16.12,2009 р. № б/н по теперішній час накладено арешт на все невизначене майно, яке належить позивачу.

19.02.2024 р. позивачем було подано до Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції заяву про зняття арешту з усього належного йому майна.

28.02.2024 р. позивачем було отримано лист від відповідача від 28.02.2024 р. за вих. № 15702, яким відповідач повідомив, що виконавче провадження знищено та оскільки відомості про виконавче провадження на підставі якого накладено арешт на все майно постановою № б/н від 16.12.2009 р відсутні.

Відповідач не може вчинити виконавчі дії щодо зняття арешту з майна позивача.

Отже, наявність арешту всього майна позивача за відсутністю самого виконавчого провадження, яке закінчено на підставі повного погашення боргу порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження своїм майном.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Судом встановлено, що Києво-Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби у Київській області (теперішня назва - Вишневий відділ Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції), далі - Відповідач, було відкрито виконавче провадження № 15434822 на підставі постанови Державної автомобільної інспекції України від 17.12.2008 р. № 018825. За даним виконавчим провадженням боржником був ОСОБА_1 (далі - Позивач). Сума грошових коштів, яка підлягала стягненню складала 170,00 грн. (штраф за порушення Правил дорожнього руху).

16.12.2009 р. по вказаному виконавчому провадженню було винесено постанову від 16.12.2009 р. № б/н про накладення арешту на все майно боржника (Позивача).

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.09.2019 у справі №607/3894/17.

З огляду на наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження № 15434822 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст.186,448 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО