КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/7179/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Остапчук Т.В.
Провадження № 22-ц/824/917/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2013 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначало, що 05.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КІВЗGА00000056, на підставі якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 75000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № КIВЗGА00000056, відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 28.70 м2, житловою площею 14.80 м2. ОСОБА_2 неналежним чином виконує умови кредитного договору. На її адресу та адресу іпотекодавця направлялась письмові повідомлення про порушення забезпеченою іпотекою зобов`язання з вимогою погасити заборгованість. Оскільки заборгованість за кредитом не була погашена, АТ КБ «Приватбанк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, для задоволення грошових вимог АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором в сумі 1 384 676,19 грн., шляхом продажу предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку територіальному органі державної міграційної служби України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для задоволення грошових вимог АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором в сумі 1 384 676,19 грн. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки АТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Виселено ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 3441 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк». Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставини, що мають значення для справи. Суд не надав належної оцінки висновку судово-бухгалтерської експертизи, яким установлено, що станом на 20 березня 2013 року заявлена позивачем заборгованість в сумі 173 301,15 доларів США підтверджується лише частково, наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, оскільки при розрахунку заборгованості банком була використана відсоткова ставка вища, ніж та, що зазначена у кредитному договорі. Експертом установлено, що заборгованість позичальника/третьої особи за кредитним договором станом на 20 березня 2013 року підтверджується в сумі 153 112,59 доларів США, що на вказаний період складає 1 223 828,95 грн. Заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по сплаті відсотків підтверджується в розмірі 44 302,61 доларів США.В ході розгляду справи встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» у 2008 році одноособово прийняло рішення про підвищення процентної ставки, про що вона не була повідомлена. Суд не надав оцінки тому, що в заставі за даним кредитним договором був транспортний засіб Сканія К114 д.н.з. НОМЕР_1 , який 21 жовтня 2008 року потрапив в ДТП. Після ДТП АТ КБ «Приватбанк» звернулося до ОСОБА_2 щодо можливості заліку однорідних вимог за рахунок реалізації заставного автомобіля через аукціон. На сьогодні нічого невідомо про реалізацію вказаного транспортного засобу та отримання страхового відшкодування. Суд не врахував того, що в провадженні ВДВС Броварського МУЮ з 2012 року перебувало виконавче провадження щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 в розмірі 861 990,86 грн. Апелянт вважає, що при встановленні суми усіх виплат, в тому числі і тих, що здійснені в рамках виконавчого провадження, у АТ КБ «Приватбанк» не буде необхідності звертати стягнення на її квартиру.

В судове засідання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник АТ КБ «Приватбанк» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника АТ КБ «Приватбанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КІВЗGА00000056, на підставі якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 75000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. За умовами зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № КІВЗGА00000056. Станом на 05.03.2013 року розмір її заборгованості становить 173301,15 доларів США, з яких: 67353,77 доларів США - заборгованість за кредитом; 52272,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6200,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 47475,06 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №КIВЗGА00000056, відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку належну їй на праві власності на підставі свідоцтва право на спадщину виданого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 02.11.1998 за № 2с-943 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 30.11.1998 за р. № 1829 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 28.70 м2, житловою площею 14.80 м2.

Пунктом 16.7.2. договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право незалежно від настання терміну виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, звернути стягнення на предмет іпотеки, в разі порушення ОСОБА_2 будь-яких зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 22 договору іпотеки визначено, що у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в даному договорі.

Пунктом 27 договору іпотеки визначено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», яким визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснене у позасудовому порядку шляхом:

переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця, або

продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 29-34 т. 1).

На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмові повідомлення про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання № 30.1.0.0/2-214 від 18.02.2013, з вимогою щодо сплати протягом 30 днів з моменту отримання вищезазначеного повідомлення нарахованої ним заборгованості, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іншим особам, або ж у інший спосіб (а.с. 15-20 т. 1).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу АТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку територіальному органі державної міграційної служби України.

Суд першої інстанції виходив з того, що через невиконання позичальницею зобов`язань за кредитним договором у АТ КБ «Приватбанк» виникло право задовольнити вимоги за рахунок предмета іпотеки, звернувши на нього стягнення шляхом його продажу з укладенням позивачем від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

З рішенням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися і вважає, що при вирішенні спору суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є неналежним способом захисту незалежно від того, чи просить позивач встановити у рішенні суду право продати предмет іпотеки від імені іпотекодержателя, чи від імені іпотекодавця.

Вказані висновки були висловлені зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 205/578/14-ц, постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року в справі № 2034/3226/2012.

Відповідно до п. 27 укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснене у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця, або продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у іпотечному застереженні, як продаж іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно, були відсутні підстави і для задоволення похідних позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку територіальному органі державної міграційної служби України.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року підялгає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5161,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 5161,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.