Справа № 569/7639/24
11 вересня 2024 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі Ковальчук О.Б.,
за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог вказують, що 03 лютого 2024 року о 09 год. 45 хв. у місті Рівне на перехресті нерівнозначних доріг вул. Новака (головна) та вул. С.Крушельницької (другорядна) водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Honda CRV д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу (дорогу) та допустив зіткнення з автомобілем NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пошкоджено дорожній знак.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.02.2024 року у справі № 569/2942/24, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.02.2024 року у справі № 569/3786/24, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Станом на 03.02.2024 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована полісом обов`язкового страхування № АР/6520141 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 29.06.2023 року, а водія автомобіля марки Honda CRV д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не була застрахована та страховий поліс відсутній, чим було останнім порушено вимоги п. 21.1, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
28.03.2024 року відповідно до вимог п. 36.4 ст. 36, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України оплатило на користь позивача - 1 ОСОБА_1 часткове страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн.
На замовлення позивача - 1 ОСОБА_1 від 07.03.2024 року, власника автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 , було проведено автотоварознавчу експертизу. У звіті № 038.24 від 27.03.2024 року відображено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) 03.02.2024року, в цінах станом на момент ДТП, складає 317 275,90 грн. Ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП, складає 47 416,27 грн.
За результатами експертизи (дослідження) автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 , 27 березня 2024 року було складено звіт № 038.24. У звіті було встановлено економічну недоцільність ремонту автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 (ст. 13): «З наведеного вище вбачається, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість досліджуваного автомобіля до його пошкодження: (СВР = 662 266,61 грн.) > (С = 317 275,90 грн.) Отже, згідно з методикою [1; п. 8.2. а] якщо вартість відновлювального ремонту на момент оцінки перевищує ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження, то матеріальний збиток приймається в розмірі, що дорівнює ринковій вартості КТЗ, оскільки такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно, тобто в даному випадку: У = С = 317 275,90 грн.».
Вважають, що сума зобов`язання, що має бути сплачена відповідачем для позивача 1 ОСОБА_1 в порядку ст. ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України складає 109 859,63 грн. ( 317 275,90 грн. 160 000,00 грн. 47 416 грн.):
- 317 275,90 грн. - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП;
- 160 000,00 грн. - сума часткового страхового відшкодування МТСБУ;
- 47 416,27 грн. - ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП.
Позивач 2 ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в наступному:
- в момент дорожньо-транспортної пригоди він переживав шок та стрес, які і на даний час мають свій негативний прояв в повсякденному житті, адже спогади про те, що сталось не залишають його в спокої;
- його продовжують турбувати постійні думки про те, що він міг втратити здоров`я та навіть життя, що могло бути реальним з огляду на наявні пошкодження автомобіля під його керуванням (відновлення економічно не доцільне);
- час від часу його турбує безсоння, яке викликане через думки про ДТП, що іноді є наслідком головних болів та зменшення працездатності вдень;
- дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась, залишила у його пам`яті побоювання виникнення в майбутньому подібного;
- йому стало психологічно важко керувати іншими транспортними засобами;
- на тривалий час він втратив звичний для себе спосіб життя, адже залишився без автомобіля, який використовував щоденно, як по роботі, так і для організації власного, сімейного життя;
- порушений його психологічний стан у зв`язку з пошкодженням автомобіля, відновлення якого економічно не доцільно;
- він був змушений витрачати свій вільний від роботи час на звернення до різних судових органів, поліції, страхових компаній, що додавало та продовжує додавати йому, як додаткових витрат, так і фізичної та психологічної виснаженості. У зв`язку з зазначеними обставинами, розмір заподіяної йому моральної шкоди оцінюю у 20 000,00 гривень.
Просять стягнути з відповідача на користь:
-позивача 1 - ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та лімітом відшкодування МТСБУ та ринкової вартості автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року в розмірі 109 859 гривень 63 копійки;
-позивача 1 - ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи з визначення матеріального збитку КТЗ автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 та складання ринкової вартості КТЗ після ДТП (залишки) згідно рахунку № 038.24 від 12.03.2024 року в розмірі 4 700 гривень 00 копійок;
-позивача 2 - ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень 00 копійок. Крім того, просять стягнути понесені судові витрати.
Позивачі 1, 2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд їх задоволити, крім того не заперечують щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відзиву на позовну заяву не подав.
За таких обставин, в зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши думку позивачів - 1, 2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області № 569/2942/24 від 23 лютого 2024 року, 03 лютого 2024 року о 09 год. 45 хв. у місті Рівне на перехресті нерівнозначних доріг вул. Новака та вул. С.Крушельницької водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Honda CRV д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, після чого здійснив наїзд на дорожній знак 5.38.1 «Пішохідний перехід». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пошкоджено дорожній знак.
Вищевказаною постановою суду відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області № 569/3786/24 від 23.02.2024 року, 03 лютого 2024 року о 09 год. 45 хв. у місті Рівне по вул. О.Новака - С.Крушельницької, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Honda CRV д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager № 7510 (№ 2306)» та проходження такого огляду у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків.
Вищевказаною постановою суду відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Отже наявність вини у діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
Згідно п.п. 21.1, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Станом на 03.02.2024 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована полісом обов`язкового страхування №АР/6520141 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 29.06.2023 року, а водія автомобіля марки Honda CRV д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не була застрахована та страховий поліс відсутній, чим було останнім порушено вимоги п.п. 21.1, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
28.03.2024 року відповідно до вимог п. 36.4 ст. 36, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України оплатило на користь позивача ОСОБА_1 часткове страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн.
На замовлення позивача 1 - ОСОБА_1 від 07.03.2024 року, власника автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 , було проведено автотоварознавчу експертизу. У звіті № 038.24 від 27.03.2024 року відображено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП, складає 317 275,90 грн. Ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП, складає 47 416,27 грн.
За результатами експертизи (дослідження) автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 , 27 березня 2024 року було складено звіт № 038.24. У звіті було встановлено економічну недоцільність ремонту автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 (ст. 13): «З наведеного вище вбачається, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість досліджуваного автомобіля до його пошкодження: (СВР = 662 266,61 грн.) > (С = 317 275,90 грн.) Отже, згідно з методикою [1; п. 8.2. а] якщо вартість відновлювального ремонту на момент оцінки перевищує ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження, то матеріальний збиток приймається в розмірі, що дорівнює ринковій вартості КТЗ, оскільки такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно, тобто в даному випадку: У = С = 317 275,90 грн.».
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила вищезазначений висновок, вказавши,що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу, Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою. в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала 6 особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961- IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Потерпілий звернувся до МТСБУ й одержав часткове страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (абзац 4 пункт 9) та Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року за № 4 (частина 3 пункт 14), особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Сума зобов`язання, що має бути сплачена відповідачем для позивача 1 ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України складає 109 859,63 грн. (317 275,90 грн. 160 000,00 грн. 47 416,00 грн.):
- 317 275,90 грн. - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП;
- 160 000,00 грн. - сума часткового страхового відшкодування МТСБУ;
- 47 416,27 грн. - ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року, в цінах станом на момент ДТП.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, оскільки станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Статтею 3 Конституції України життя і здоров`я людини визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до п.п. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України.
Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини
Позивач 2 ОСОБА_2 в обґрунтування моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в наступному:
- в момент дорожньо-транспортної пригоди він переживав шок та стрес, які і на даний час мають свій негативний прояв в повсякденному житті, адже спогади про те, що сталось не залишають його в спокої;
- його продовжують турбувати постійні думки про те, що він міг втратити здоров`я та навіть життя, що могло бути реальним з огляду на наявні пошкодження автомобіля під його керуванням (відновлення економічно не доцільне);
- час від часу його турбує безсоння, яке викликане через думки про ДТП, що іноді є наслідком головних болів та зменшення працездатності вдень;
- дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась залишила у його пам`яті побоювання виникнення в майбутньому подібного;
- йому стало психологічно важко керувати іншими транспортними засобами;
- на тривалий час він втратив звичний для себе спосіб життя, адже залишився без автомобіля, який використовував щоденно, як по роботі, так і для організації власного, сімейного життя;
- порушений його психологічний стан у зв`язку з пошкодженням автомобіля, відновлення якого економічно не доцільно;
- він був змушений витрачати свій вільний від роботи час на звернення до різних судових органів, поліції, страхових компаній, що додавало та продовжує додавати йому, як додаткових витрат, так і фізичної та психологічної виснаженості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).
При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.
Враховуючи матеріали справи, суд приймає до уваги доводи позивача 2 ОСОБА_2 про завдання йому моральної шкоди, що виразилося в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП та те, що вказана подія істотно вплинула на спосіб його життя та звичайний уклад життя його родини. Наведені обставини справи в їх сукупності завдали позивачу 2 - ОСОБА_2 морально-емоційного дискомфорту.
В той же час, вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. на переконання суду є надмірною та підлягає частковому задоволенню.
На підставі вищевикладеного та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань понесених позивачем 2 ОСОБА_2 , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 ОСОБА_2 5 000,00 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде адекватним і співмірним із спричиненою позивачеві 2 ОСОБА_2 моральною шкодою, відповідає глибині та тривалості його моральних страждань та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача 2 ОСОБА_2 за рахунок відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 11, 22, 988, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 28, 43, 49, 81-83, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) різницю між фактичним розміром шкоди та лімітом відшкодування МТСБУ та ринкової вартості автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП 03.02.2024 року в розмірі 109 859 (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 63 копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати за проведення експертизи з визначення матеріального збитку КТЗ автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_2 та складання ринкової вартості КТЗ після ДТП (залишки) згідно рахунку № 038.24 від 12.03.2024 року в розмірі 4 700 (чотири тисячі сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ).
Позивач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5622 28.12.2018 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлений 16 вересня 2024 року.
Суддя Рівненського
міського суду О.Я. Тимощук