Дата документу 14.08.2024
Справа № 334/3610/18
Провадження № 6/334/404/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю., за участю секретаря Жураківської В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Білокопитова Р.В. Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про застосування до боржника приводу,

установив:

02.08.2024 року державний виконавець звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 71151200 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27.03.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №334/3610/18.

Виконавче провадження відкрито 16.03.2023р.

Державний виконавець вказує на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, а саме: не отримує будь-яку кореспонденцію від Дніпровського ВДВС, тим самим відмовляється виконувати вимоги державного виконавця, чим порушує вимоги п. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Боржник ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно із ч. 1 ст. 29 вищевказаного Закону виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Дослідивши подання, суд вважає що воно не підлягає задоволенню у повному обсязі, державним виконавцем не надано жодних документів, які є належними та допустимими доказами обставин, викладених у поданні, а саме подання не погоджено із начальником ВДВС.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 438 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Білокопитова Р.В. Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про застосування до боржника приводу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін