Справа № 234/734/22
Провадження № 2/202/1826/2024
13 вересня 2024 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Пономаренко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі
цивільну справу № 234/734/22
Краматорської міської військової адміністрації
Краматорського району Донецької області
про стягнення безпідставно збережених коштів, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Цільове призначення земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид використання під блоком індивідуальних гаражів (у відомостях ДЗК відсутній код класифікації видів цільового призначення земель).
Відповідачі не вчинили дій на виконання зазначеного рішення міської ради.
19.11.2021 міська рада зверталася до відповідачів з листом-вимогою виконати рішення міської ради та оформити правовстановлюючі документи. Лист отримано відповідача 26.11.2021.
Станом на день подання позову відповідачі рішення міської ради не виконали, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не оформили.
Розмір орендної плати за земельні ділянки у м. Краматорську у відсотках від нормативної грошової оцінки землі в період до 01.01.2021 встановлено рішенням міської ради від 22.04.2014 №37/VI-104 «Про внесення змін в додаток до рішення міської ради від 12.03.2008 №18/V-12 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки на території м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок», а з 01.01.2021 встановлено на підставі рішення Краматорської міської ради від 24.06.2020 №70/VII-340 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок».
Згідно зазначених рішень, до 01.01.2021 та з 01.01.2021 для категорії земель житлової та громадської забудови ставка розміру орендної плати складає 3% (три відсотка).
З 01.05.2021 ставка розміру орендної плати складає 12% (дванадцять відсотків), яка встановлена рішенням Краматорської міської ради від 24.02.2021 №5/VIII-280 «Про внесення змін до рішення Краматорської міської ради від 24.06.2020 №70/VII-340 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок».
Отже, сума безпідставно збережених відповідачами коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 склала 61 923,58 грн, що підтверджується відповідним розрахунком.
27.11.2023 справа прийнята до загального позовного провадження Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у зв`язку з зупиненням роботи Краматорського міського суду Донецької області. Призначене підготовче судове засідання та відповідачам визначено строк для подання відзиву на позов.
Відповідачі своїм процесуальним правом не скористались, відзив на позов не подали.
19.02.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.
30.05.2024 судом замінено позивача Краматорську міську раду на її правонаступника Краматорську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі про час та місце судового розгляду були повідомлені шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими відправлення, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Таким чином, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про судові засідання по суті справи, відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України.
Будь-яких заяв від відповідачів до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди. Підставою позову є користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та без здійснення плати за таке користування.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спільними частковими власниками (частка кожного 1/2) блоку гаражів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер нерухомого майна 31406452. Підстава виникнення права власності договір дарування від 14.07.2011, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Ємельяненко К.М. за реєстровим №1845. (інформаційна довідка №291253266 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
З витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №842 від 19.11.2021 випливає, що цільове призначення земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид використання під блоком індивідуальних гаражів (у відомостях ДЗК відсутній код класифікації видів цільового призначення земель). Нормативна грошова оцінка 411 695,90 грн. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки 2,315.
Приписами ч.1, 3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
В період з 30.03.2016-19.11.2021 Відповідачі не вчинили дій на виконання зазначеного рішення міської ради.
19.11.2021 міська рада зверталася до відповідачів з листом-вимогою виконати рішення міської ради та оформити правовстановлюючі документи. Лист отримано відповідача 26.11.2021.
Станом на день подання позову та ухвалення рішення по справі суду не надано доказів, що відповідачі рішення міської ради виконали, правовстановлюючі документи на земельну ділянку оформили.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України; тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас згідно зі статтями 122- 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".
За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
У справі, що розглядається, судом установлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майна, відповідачі Филиппови є власником нерухомого майна - блоку гаражів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомості зареєстровано за відповідачами 09.08.2011.
Отже, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідачі як власники такого майна стали фактичними користувачами спірної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідачів виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Установлені обставини свідчать, що відповідачі, як власники об`єкта нерухомого майна, зокрема у спірний період із 01.01.2019 по 31.12.2021, користувалися спірною земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи при цьому земельний податок, у зв`язку з чим місцевий бюджет недоотримував кошти у виді орендної плати за використання землі, чим заподіяно значну шкоду інтересам територіальної громади, тому суд доходить висновку, що відповідачі є фактичними користувачами спірної земельної ділянки, які без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберегли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею, тому зобов`язані повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
Щодо розрахунку орендної плати суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункт 71).
Суд також акцентує увагу на тому, що наказом Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» від 23.07.2010 № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/1806, (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
Відповідно до пункту 3 вказаного наказу від 25.11.2016 № 489 нормативний акт набирає чинності з дня його офіційного опублікування і застосовується з 1 січня 2017 року. Наказ втратив чинність 18.04.2023.
Таким чином, на момент виникнення правовідносин Порядок № 489 був чинним нормативно-правовим актом, застосування якого є обов`язковим для територіальних органів Держгеокадастру при наданні витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, та який в силу вимог чинного законодавства визначає процедуру проведення нормативно грошової оцінки земельних ділянок населених пунктів.
Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості з Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності.
В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.
Згідно з пунктами 3, 5 розділу ІІ Порядку № 489 коефіцієнт Кф - це коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки та встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548.
Додатком 1 до Порядку № 489, який має назву "Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф)", визначено дві примітки такого змісту:
1. Для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
2. У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
Водночас згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.03.2018 № 162 до Порядку № 489 були внесені зміни, а саме: "У примітках до Додатку 1 цифри "2,0" замінити цифрами "3,0". Наказ набрав чинності 17.07.2018.
При цьому суд звертає увагу на те, що видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки відповідача при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки. Визначення у витязі коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), є обов`язковим і розмір цього коефіцієнта має відповідати Порядку №489.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 № 160/2366/19.
Отже, аналізуючи наведене вище, суд зауважує, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.
В даній справі розрахунковим періодом обчислення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати є період з 01.01.2019 по 31.12.2021, який здійснений на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Разом з тим вказаний витяг не містить коду цільового призначення земельної ділянки, який встановлюється на підставі класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548. Тобто, відомості про цільове призначення земельної ділянки не внесені.
З урахуванням наведеного суд робить висновок, що позивачем під час розрахунку орендної плати взята нормативна грошова оцінка без її збільшення оскільки, як встановив суд, відомостей про цільове призначення земельної ділянки у 2019 -2021 року дані Держгеокадастру не містили.
Розмір орендної плати за земельні ділянки у м. Краматорську у відсотках від нормативної грошової оцінки землі в період до 01.01.2021 встановлено рішенням міської ради від 22.04.2014 №37/VI-104 «Про внесення змін в додаток до рішення міської ради від 12.03.2008 №18/V-12 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки на території м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок», а з 01.01.2021 встановлено на підставі рішення Краматорської міської ради від 24.06.2020 №70/VII-340 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок».
Згідно зазначених рішень, до 01.01.2021 та з 01.01.2021 для категорії земель житлової та громадської забудови ставка розміру орендної плати складає 3% (три відсотка).
З 01.05.2021 ставка розміру орендної плати складає 12% (дванадцять відсотків), яка встановлена рішенням Краматорської міської ради від 24.02.2021 №5/VIII-280 «Про внесення змін до рішення Краматорської міської ради від 24.06.2020 №70/VII-340 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Краматорська у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок».
Отже, сума безпідставно збережених відповідачами коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 склала 61 923,58 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача та не спростований відповідачами.
Враховуючи викладене позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення судових витрат.
В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів у відповідних частках на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 2 481 грн 00 коп. (платіжне доручення №8 від 18.01.2022).
Керуючись ст.ст.10,12,13, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району, Донецької області (ЄРДПОУ 44691014, Донецька область, м. Краматорськ, площа Миру, буд.2) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 240 грн 50 коп. (одна тисяча двісті сорок грн 50 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району, Донецької області (ЄРДПОУ 44691014, Донецька область, м. Краматорськ, площа Миру, буд.2) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 240 грн 50 коп. (одна тисяча двісті сорок грн 50 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 13.09.2024.

Суддя А. О. Михальченко