Номер провадження: 22-ц/813/5168/24
Справа № 946/6569/22
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Панасюка Олега Миколайовича на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Баннікової Н.В., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

28.09.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(далі ДТП) у розмірі 36 900,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 24.05.2020 року, приблизно о 23.16 год., у м.Ізмаїл Одеської області, відбулася ДТП та водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «FORD S-MAX», державний номер НОМЕР_1 , допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Відповідальність водія ОСОБА_3 на час скоєння ДТП не була застрахована.

18.11.2020 року МТСБУ здійснив ОСОБА_2 виплату на відшкодування шкоди внаслідок ДТП у розмірі 96 008,34 грн.

20.07.2022 року на адресу МТСБУ позивачем було додатково надіслано заяву на виплату страхового відшкодування в розмірі 36 900 грн. відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування (стоматологічні послуги).

Листом від 06.09.2022 року МТСБУ повідомив позивача про необхідність надання витягу з історії хвороби з обов`язковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів за період з 24.01.2022 року по 20.06.2022 року та довідку про тимчасову втрату працездатності за період лікування. Позивач вважав дану вимогу необґрунтованою, оскільки всі необхідні документи вже надавались позивачем відповідачеві, до того ж позивачу надавались стоматологічні послуги, а не стаціонарне лікування, та ведення історії хвороби в даному випадку не передбачено, а вимогу про відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, позивач не заявляв, а тому позивач просив стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування грошових коштів, пов`язаних із витратами на лікування, у розмірі 36 900,00 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням, грошові кошти в сумі 32 100,00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір в розмірі 863,31 грн. (а.с.91-93).

В апеляційній скарзі представник МТСБУ ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.95-98).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

У зв`язку з перебуванням суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д. і Дришлюка А.Д. у відпустці,у зв`язку із знаходженням судді Сегеди С.М. на лікарняному, а також у зв`язку із заміною складу колегії суддів на постійно діючу колегію суддів, датою розгляду цієї справи є 05.09.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2024 року (а.с.110), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.111-115).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода, пов`язана із ушкодженням його здоров`я (а.с.91-93).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Згідно довідки № 854719, 24.05.2020 року, приблизно о 23.16 годині у м.Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «FORD S-MAX», державний номер НОМЕР_1 , допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження (а.с.17-18).

Так, в результаті ДТП ОСОБА_1 отримав перелом верхніх центральних різців, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1664 ОСОБА_1 (а.с.19-20).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована не була.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із п.23.1 ст.23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, зокрема є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Таким чином, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 станом на момент ДТП застрахована не була, та враховуючи положення п. 41.1 ст. 41 зазначеного Закону, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, пов`язаної із лікуванням ОСОБА_1 у розмірі 32 100,00 грн., що підтверджено відповідними доказами.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що платником у квитанції від 12.07.2022 року про сплату стоматологічних послуг у розмірі 36 900,00 грн. є ОСОБА_4 , яка не є учасником у даній справі, а тому підстав для задоволення позову немає.

Колегія суддів не приймає до уваги цей довід, оскільки стоматологічні послуги були надані саме позивачу ОСОБА_1 , якому внаслідок ДТП, яка сталася 24.05.2020 року, була завдана шкода здоров`ю, зокрема, перелом верхніх центральних різців (а.с.19).

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що здійснив позивачу страхову виплату у повному обсязі в загальному розмірі 123 042,34 грн., а тому вважає, що підстав для задоволення позову немає.

В позовній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що відповідач 18.11.2020 року здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 96 008,34 грн.

Доказів про перерахування ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 123 042,34 грн. матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачу страхове відшкодування здійснено у повному обсязі.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень суду, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, рішення ухвалені у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення суду - залишити без змін.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то дана постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Панасюка Олега Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова