Справа № 510/2410/23
Провадження № 510/730/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошкова І.Д.

за участю: секретаря Березенко С.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі просили розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог, про що надали письмову заяву.

Позивач на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою від 15.04.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 13.05.2024 року о 09:00 годині, про що було повідомлено сторін у справі.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін по справі - ОСОБА_4 . За життя йому належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , згідно записів по господарської книги № 11 (1995-2000р.р), особовий рахунок НОМЕР_1 Виконавчого комітету Орлівської сільської ради.

Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Під час життя ОСОБА_4 заповіту не залишив. Тому спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги після його смерті були: його діти (сторони по справі) та його дружина ОСОБА_5 . У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За заявою позивача була відкрита спадкова справа № 108/04. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця, вона мешкала разом із ним, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради від 06.11.2023р. № 211. Відповідачі по справі не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини. Таким чином позивач та його матір прийняли спадщину у вигляді житлового будинку (по частині) в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформили її юридично.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір сторін - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка. Під час життя ОСОБА_5 залишила заповідальне розпорядження від 05.01.2001р. на ім`я свого сина позивача ОСОБА_4 , яким заповіла йому усе своє майно. Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За заявою позивача була відкрита спадкова справа № 359/13.

Пізніше, 27.06.2023 р. ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Інші спадкоємці не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. ОСОБА_4 помер 2000р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, матір позивача ОСОБА_5 була спадкоємицею за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті ОСОБА_4 мешкала разом із ним, вступила в управління та володіння спадковим майном, що належала померлому чоловікові. Позивач по справі прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви до нотаріусу про прийняття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. після смерті ОСОБА_4 , однак, вони не встигли юридично її оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_5 . Спадкові відносини після її смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач по справі є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері позивач подав заяву про прийняття спадщини. Відповідачі не заперечують проти того, щоб вказане майно оформив позивач на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков