Справа № 288/1701/24
Провадження № 2/288/470/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області (далі відповідач) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вчасно прийняв спадщину, поряд із іншими спадкоємцями.

Між позивачем та спадкоємцями 11.01.2024 року було укладено договір про поділ спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Камінською Л.В., відповідно до якого житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка під будинком, відійшли позивачу.

Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, на земельну ділянку площею 0,51 га, кадастровий номер :05:001:0162, вид цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: АДРЕСА_1 .

Так як за життя мати позивача право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , не оформила, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач звернувся для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та внесено відомості про нього до Реєстру будівельної діяльності.

Так як право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, зареєстровано та яка має адресу АДРЕСА_1 , таку ж адресу присвоєно і будинку, що відображено в технічному паспорті на житловий будинок.

На час початку будівництва житлового будинку матері позивача ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку під забудову, надано дозвіл на будівництво згідно рішення селищної ради, в подальшому мати набула права власності на земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, за її зверненням було розроблено план забудови садиби, надано дозвіл на право проведення будівельних робіт. Тобто будинок будувався у відповідності до вимог законодавства.

На даний час до будинку проведено електроенергію, водопровід, водовідведення та газопровід, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок.

Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати віднести на його рахунок.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача Корнинської селищної ради Житомирського Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без участі їх представника, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 квітня 2023 року Виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 31 /а.с. 4/.

Згідно експертного висновку № 056/1168-а/2 від 02 вересня 2021 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, українські записи прізвища « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », а також російський запис « ОСОБА_4 » у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи ( ОСОБА_5 ) та її родичів є ідентичними /а.с. 5/.

Відповідно до Договору про поділ спадщини посвідченого 11 січня 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є спадкоємцями за законом майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках кожний, уклали цей договір про таке: спадкове майно, що належить померлій ОСОБА_2 , до складу якого входить майно її покійного чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після якого прийняла його дружина ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав, та яке складається з: 1/2 частки у праві власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ; квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована в АДРЕСА_4 ; земельної ділянки площею 0,4 га місце розташування якої: АДРЕСА_4 ; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,1500 га, місце розташування якої АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0232, місце розташування якої АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0735 га, місце розташування якої АДРЕСА_5 ; транспортного засобу марки «Skoda». Сторони за взаємною згодою вирішили, що: все вищевказане майно, крім земельної ділянки площею 0,075 га, за адресою АДРЕСА_5 , перейде на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, у власність сина ОСОБА_1 /а.с. 6-7/.

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 січня 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,1500 га, вид цільового призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 9присадибна ділянка), місце розташування якої: АДРЕСА_1 . Спадкова справа № 188/2023. Зареєстровано в реєстрі за № 40 /а.с. 8/.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 11 січня 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, актуальна інформація про об`єкт речових прав та про речове право, власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: :05:001:0162, зареєстрований ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області № 47 від 28.06.1999 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2 », вирішено Бердичівському міжміському бюро технічних інвентаризацій зняти номер будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який для проживання не придатний і ремонту не підлягає. Дозволити будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . До початку будівництва ОСОБА_2 оформити відповідну документацію у районного архітектора /а.с. 10/.

Як вбачається з Акту від 10 червня 1999 року, виданого технічним бюро при Попільнянському райвикомкомі, інженер технічного бюро відвів фундамент у натурі земельну ділянку під забудову загальною площею 0,15 га розташовану в АДРЕСА_1 , в користування ОСОБА_2 /а.с. 11/.

Також, 11 червня 1999 року Виконкомом Попільнянської районної ради Житомирської області, виготовлено план забудови садиби ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

Згідно дозволу № 69 на право проведення будівельних робіт, виданого 11 червня 1999 року Відділом архітектури Попільнянського району, ОСОБА_2 дозволено проведення будівельних робіт по спорудженню індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями на садибній ділянці АДРЕСА_1 . Термін закінчення будівельних робіт 28.05.2001 року /а.с. 13/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 007438, виданого 14 червня 1999 року, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу передано земельну ділянку площею 0,1732 га, яка розташована на території смт. Корнин Корнинської селищної ради, земля передана для обслуговування житлового будинку -0,1500 га та ведення сільського господарства 0,0232 га /а.с. 14/.

Як вбачається з Технічного паспорту, виготовленого 13 липня 2023 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 замовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Інвентаризаційна справа № 1105 /а.с. 15-18/.

Згідно довідки № 1120 від 04 вересня 2023 року, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року за наявними даними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу /а.с. 19/.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 07/02-31 від 1 січня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, вирішено відмовити спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на самочинно побудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок та документи, що підтверджують прийняття в експлуатацію самочинного будівництва вказаного будинку /а.с. 20-21/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 4.15. частини 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

У відповідності із статею 328 Цивільного Кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 4 статті 26-4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, які будуються (збудовані) на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (крім будинків, які містять дві та більше квартир, споруджених відповідно до законодавства), не потребують прийняття рішення про присвоєння адреси. Адресою такого об`єкта вважається місце розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний будинок, згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За бажанням замовника такому об`єкту може бути присвоєно адресу в порядку, визначеному цією статтею.

Згідно частини 3 статті 26-5 вказаного Закону, визначено, що до запровадження електронної системи присвоєння адреси здійснюється за вибором замовника після отримання права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію. Присвоєння адреси самочинно збудованим об`єктам, на які визнано право власності за рішенням суду, та об`єктам, визначеним пунктом 9 розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону, здійснюється після прийняття в експлуатацію таких об`єктів.

Як вбачається з частин 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Пункт 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», передбачає, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Визнання права власності на незавершений об`єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не ввела житловий будинок до експлуатації у встановленому законом порядку. При цьому не набула права власності на даний будинок, проте мала право власності на земельну ділянку під даним будинком, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 0007438, виданого 14 червня 1999 року /а.с. 14/.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів ведення в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Позивач ОСОБА_1 11 січня 2024 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1500 га, вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: АДРЕСА_1 та 13 липня 2023 року виготовив Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами /а.с. 15-18/.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцями за законом, права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом просив залишити судові витрати за ним, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 182, 328, 331, 334, 376, 386, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258, 1268-1270, 1297 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради, Житомирського району, Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник