Справа № 611/465/24
Провадження № 2/611/170/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29 липня 2024 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом у якому просила суд визнати за нею право власності на право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 3/4 частини житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 частини якої, Позивач отримала у спадок за законом, в порядку ст. 1266 ЦК України після померлого. 1/4 частина домоволодіння належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але цю частину домоволодіння в порядку спадкування ніхто не прийняв.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 належить 3/4 (три четвертих) частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з прилеглими надвірними спорудами, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 369829448, виданого 14 березня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Захаровою Н.В., та свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1996 року ( а.с.8,10).

Зі спадкової справи, наданої Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області, вбачається, що після померлої ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась (а.с.47).

Судом встановлено, що позивачка більше 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/4 частиною житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Положеннями ст. 5 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Враховуючи те, що по справі підтверджено, що ОСОБА_1 без належних правових підстав володіє частиною житлового будинку з прилеглими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , але таке заволодіння, на думку суду, є добросовісним, так як таке заволодіння відбулось не шляхом викрадення чи шахрайства, а зважаючи на те, що позивачка належними та допустимими доказами довела, що вона продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно володіє 1/4 часткою будинку з 2010 року і по даний час та відноситися до вказаного об`єкта, як до свого.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи також визнання представником відповідача позовних вимог, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на частину житлового будинку на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як передбачено п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 159, 174, 208, 209, 212, 213-215, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності, -- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно за набувальною давністю на (одну четверту) частку житлового будинку (літ.А1), загальною площею 71,8 кв. м., житловою площею 40,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами: сарай (літ.Б), погріб (літ. В), вбиральня (літ. Г), літня кухня (літ. Д), огорожа (літ. N-1), ворота (N-2).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 07 серпня 2024 року.

Суддя Ю.А. Коптєв