Справа № 2-18/10
Провадження № 22-ц/801/1891/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуСправа № 2-18/10м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О. Ю. (судді доповідача),

суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О. В.,

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

заінтересована особа: Акціонерне товариство «Мегабанк»

розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про процесуальне правонаступництво, заміну сторони у виконавчих провадженнях та виконавчих листах, видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Хейніса Олександра Григоровича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2024 року, постановлену місцевим судом за головування судді Васильєвої Т. Ю., повний текст якої складено 19 липня 2024 року,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі ТОВ «ФК «Форінт») звернулося до суду із заявою про процесуальне правонаступництво, заміну сторони у виконавчих провадженнях та виконавчих листах, видачу дублікату виконавчого листа.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2010 року у справі № 2-18/2010 частково задоволено позов ПАТ «Мегабанк», стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року та звернено стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, - 3-х кімнатну житлову квартиру, загальною площею 68,7 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання даного рішення, щодо кожного відповідача було видано виконавчі листи про: стягнення заборгованості із ОСОБА_1 в загальному порядку для погашення заборгованості за кредитним договором №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року та судові витрати; звернення стягнення з ОСОБА_1 на предмет іпотеки; звернення стягнення з ОСОБА_2 на предмет іпотеки; звернення стягнення з ОСОБА_3 на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

27 травня 2024 року за результатами проведеного 28 березня 2024 року електронного аукціону №GFD001-UA-537 з продажу пулу активів (майнових вимог) № GL3N225744, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір №GL3N225744 про відступлення прав вимоги, за умовами якого АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за Кредитним договором №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, а також договорами забезпечення відповідно до Додатку № 1 до договору (іпотечним договором № №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року) в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги. Отже, з дати відступлення права вимоги АТ «Мегабанк» перестало бути кредитором за кредитним договором та забезпечувальним договором за ним, а ТОВ «ФК «Форінт» стало виключним та єдиним кредитором за зазначеними вищевказаними договорами.

28 квітня 2017 року постановами державного виконавця у виконавчих провадженнях № 51400294 та № 51400294 виконавчі листи № 2-18/10 від 02 вересня 2010 року, видані відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернуті кредитору АТ «Мегабанк» на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із встановленням заборони для вказаного виду стягнення.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23 вересня 2021 року, а тому строк пред`явлення виконавчих листів щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 закінчується 23 вересня 2024 року та станом на дату подання заяви до суду не закінчився, що є підставою для здійснення правонаступництва.

29 жовтня 2019 року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 52100372 виконавчий лист № 2-18/10 від 02 вересня 2010 року щодо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 492839,24 грн повернутий попередньому кредитору АТ «Мегабанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю майна.

Трирічний строк пред`явлення даного виконавчого листа щодо божниці ОСОБА_1 (до 29 жовтня 2022 року, тобто 3 роки з 29 жовтня 2019 року) не закінчився (не пропущений), оскільки перерваний 24 лютого 2022 року на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Разом із тим, оригінал виконавчого листа № 2-18/2010 від 02 вересня 2010 року щодо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному порядку підлягав поверненню АТ «Мегабанк» із постановою державного виконавця від 29 жовтня 2019 року про повернення виконавчого листа стягувачеві, але до АТ «Мегабанк» не надходив та заявнику за наслідком укладання договору про відступлення прав вимоги не передавався, а матеріали виконавчого провадження знищені, що унеможливлює виконання рішення суду в даній справі та порушує права стягувана.

За вказаних обставин заявник просить здійснити процесуальне правонаступництво у даній справі, замінити позивача/стягувача з АТ «Мегабанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форінт» у виконавчих провадженнях та у виконавчих листах № 2-18/2010 від 02 вересня 2010 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на предмет іпотеки за іпотечним договором, видати дублікат виконавчого листа №2-18/2010 від 02 вересня 2010 року щодо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2024 року заяву задоволено.

Залучено ТОВ «ФК «Форінт» до участі в справі за позовом ВАТ «Мегабанк» в особі Вінницького ЦРВ ВАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, в якості правонаступника позивача ВАТ «Мегабанк» в особі Вінницького ЦРВ ВАТ «Мегабанк». Замінено стягувача ВАТ «Мегабанк» в особі Вінницького ЦРВ ВАТ «Мегабанк» у справі № 2-18/10 правонаступником, а саме ТОВ «ФК «Форінт» за виконавчими листами № 2-18/10, виданими 02 вересня 2010 року щодо:

- стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року на загальну суму 61962,58 доларів США, що еквівалентно 491109,24 грн, яка складається із: залишку заборгованості 36750,00 доларів США, в еквіваленті 291276,82 грн, простроченої заборгованості по основному договору 7575,00 доларів США, в еквіваленті 60038,69 грн, простроченої заборгованості по відсоткам - 9436,14 доларів США, в еквіваленті 74789,90 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам 554,06 доларів США, в еквіваленті 4391,42 грн, нарахованих штрафів у розмірі 10 % від суми несвоєчасно повернутого розміру кредиту 1701,11 доларів США, в еквіваленті 3482,82 грн, нарахованих штрафів за порушення п. 3.1.2.іпотечного договору у розмірі 15 % від суми вказаної у п.1.4. кредитного договору 5946,27 доларів США, в еквіваленті 47129,59 грн , а також судові витрати в сумі 1730,00 грн, які складаються із судового збору 1700,00 грн та витрат на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн;

- звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 житлову квартиру АДРЕСА_2 , щодо боржника ОСОБА_2 ;

- звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 житлову квартиру АДРЕСА_2 , щодо боржника ОСОБА_3 .

Ухвалено видати ТОВ «ФК «Форінт» дублікат виконавчого листа, виданого у цивільній справі № 2-18/10 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року на загальну суму 61962,58 доларів США, що еквівалентно 491109,24 грн, яка складається із: залишку заборгованості по основному договору 7575,00 доларів США, в еквіваленті 60038,69 грн, простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 9436,14 доларів США, в еквіваленті 74789,90 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам 554,06 доларів США, в еквіваленті 4391,42 грн, нарахованих штрафів у розмірі 10 % від суми несвоєчасно повернутого розміру кредиту 1701,01 долар США, в еквіваленті 13482,82 грн, нарахованих штрафів за порушення п. 3.1.2. іпотечного договору у розмірі 15 % від суми вказаної у п.1.4. кредитного договору 5946,27 доларів США, в еквіваленті 47129,59 грн, а також судові витрати в сумі 1730,00 грн, які складаються із судового збору 1700,00 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Хейніс О. Г. оскаржує її в апеляційному порядку. Скаржник вважає оскаржувану ухвалу незаконною та просить її скасувати. Зазначає, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. У разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Оскільки наразі відсутнє відкрите виконавче провадження, заміна стягувача є неможливою. Також вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів про звернення стягнення на предмет іпотеки щодо боржників не закінчився, оскільки був перерваний у зв`язку із введенням воєнного стану. Так суд не врахував, що виконавчі листи були повернуті на підставі постанов державного виконавця від 28 квітня 2017 року, тобто строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання завершився до введення в Україні військового стану. Відповідно оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання завершився, то дублікат виконавчого листа не може бути виданий, що не було враховано судом першої інстанції.

28 серпня до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт», де просить відмовити у задоволенні скарги. Не погоджується із доводами скарги про те, що строк пред`явлення виконавчих листів щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закінчився, а виконавче провадження є закінченим. Зазначає, що строк пред`явлення виконавчих листів щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закінчується 23 вересня 2024 року та станом на дату подання заяви до суду не закінчився (не пропущений), що є підставою для здійснення процесуального правонаступництва та заміни стягувача у виконавчих листах та у виконавчому провадженні. Акцентує увагу на тому, що скаржник не погоджується із оскаржуваною ухвалою лише в частині, що стосується майнових поручителів, проте просить скасувати ухвалу повністю та не зазначає у чому полягає незаконність ухвали відносно безпосередньо ОСОБА_1 . Натомість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із апеляційними скаргами не зверталися, заяв про приєднання до апеляційної скарги не подавали, отже в цій частині погодилися із судом першої інстанції. Вважає, що строки пред`явлення виконавчих листів до виконання не пропущені, а виконавче провадження щодо боржників не є закінченими.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що представником ОСОБА_1 адвокатом Хейнісом О. Г. оскаржується ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2024 року у повному обсязі. Разом з тим, доказів на підтвердження повноважень на представництво інтересів боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема, щодо оскарження судових рішень, чи то адвокатом Хейнісом О. Г, чи то ОСОБА_1 до матеріалів справи не надано. Відтак судова ухвала в частині вирішених вимог заяви ТОВ «ФК «Форінт» що стосуються боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційному порядку не переглядається відповідно до статті 367 ЦПК України.

У решті ухвала суду першої інстанції цілком відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Мегабанк» в особі Вінницького ЦРВ ВАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року на загальну суму 61962,58 доларів США, що еквівалентно 491109, 24 грн, яка складається із: залишку заборгованості по основному договору 7575,00 доларів США, в еквіваленті 60038,69 грн, простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 9436,14 доларів США, в еквіваленті 74789,90 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам 554,06 доларів США, в еквіваленті 4391,42 грн, нарахованих штрафів у розмірі 10% від суми несвоєчасно повернутого розміру кредиту 1701,01 долар США, в еквіваленті 13482,82 грн, нарахованих штрафів за порушення п.3.1.2. іпотечного договору у розмірі 15% від суми вказаної у п.1.4. кредитного договору 5946,27 доларів США, в еквіваленті 47129,59 грн, а також судові витрати в сумі 1730,00 грн, які складаються із судового збору 1700,00 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн. Звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року укладеного між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 житлову квартиру АДРЕСА_2 .

02 вересня 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області було видано чотири виконавчі листи по справі № 2-18/10: 1) про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, щодо боржника ОСОБА_2 ; 2) про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, щодо боржника ОСОБА_3 ; 3) про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2008 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, щодо боржника ОСОБА_1 ; 4) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року на загальну суму 61962,58 доларів США, що еквівалентно 491109,24 грн та судових витрат.

Згідно постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 квітня 2017 року у виконавчих провадженнях №51400040 та №51400294 виконавчі листи №2-18/10 від 02 вересня 2010 року відносно відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернуто стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленням заборони для вказаного виду стягнення (мораторій).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні №52100372 виконавчий лист №2-18/10 від 02 вересня 2010 року відносно ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

28 березня 2024 року було проведено електронний аукціон № GFD001-UA-537 з продажу пулу активів (майнових вимог) № GL3N225744, до складу якого увійшли активи (права вимоги) АТ «Мегабанк», АТ «МР банк» та ПАТ «Промінвестбанк», що підтверджується копією протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537, в тому числі за кредитним договором № 53-01ПВ/2008. Переможцем торгів визнано ТОВ «ФК «Форінт».

27 травня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, в тому числі щодо кредитного договору №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року, а також договору забезпечення (іпотечним договором № №53-01ПВ/2008 від 13 червня 2008 року), згідно додатків до договору. ТОВ «ФК «Форінт» сплатило АТ «Мегабанк» вартість лоту № GL3N225744, що підтверджується копією платіжної інструкції.

Згідно відповіді Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області на адвокатський запит Думітращук В. А. від 07 червня 2024 року № 8294 у відділі перебувало виконавче провадження №52100372 щодо виконання виконавчого листа № 2-18/10, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 02 вересня 2010 року, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк». 06 вересня 2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 29 жовтня 2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23 лютого 2023 архівне провадження знищене, а тому надати більш детальну інформацію Вінницький відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області не може.

Відповідно до відповіді АТ «Мегабанк» на запит ТОВ «ФК «Форінт» від 17 червня 2024 року №2172 на виконання укладеного договору про відступлення прав вимоги заявнику було передано два оригінали виконавчих листів, про звернення стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оригінал виконавчого листа № 2-18/10 від 02 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 відсутній та у розпорядженні АТ «Мегабанк» не перебуває.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Форінт», суд першої інстанції вважав доведеним набуття ним прав вимоги за кредитним договором, забезпеченим договором іпотеки, борг за яким стягнуто в судовому порядку та звернуто стягнення на іпотечне майно. Враховуючи відсутність відомостей про заміну первісного стягувача на правонаступників та повернення суду виконавчих листів у зв`язку із їх повним виконанням, а також те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, а виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача, дійшов висновку про необхідність залучення заявника правонаступником позивача, заміни стягувача та видачі дубліката виконавчого листа.

З такими висновками суду першої інстанції належить погодитися з огляду на наступне.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10, зазначено, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст. 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Відповідно до змісту ч. 5 ст. 442 ЦПК України, ч. 6 ст. 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Як встановлено судом, убачається із матеріалів справи та не заперечується її учасниками заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2010 року, зокрема, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького ЦРТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором, а також звернуто з неї стягнення на предмет іпотеки.

На підставі даного рішення 02 вересня 2010 року були видані виконавчі листи, у тому числі виконавчий лист №2-18/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця від 29 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні №52100372 виконавчий лист №2-18/10, виданий 02 вересня 2010 року, повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю належного боржнику майна.

27 травня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форінт» набуло прав вимоги, статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню, зокрема, до ОСОБА_1 .

За таких обставин належить погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залучення правонаступника АТ «Мегабанк» та заміни стягувача у виконавчому документі.

У той же час неможливо погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що виконавче провадження було закінчено, що виключає можливість заміни сторони.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Враховуючи, що виконавчий лист було повернуто на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що у боржника не виявлено належного йому майна, що не виключає можливість повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавче провадження не є закінченим.

Разом із тим, таке право повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Зважаючи на наведені норми та беручи до уваги, що виконавчий лист перебував на виконанні, але повернутий стягувачу, строк його пред`явлення до виконання був перерваний, і його перебіг почався з 30 жовтня 2019 року.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

З огляду на викладене, строки пред`явлення до виконання виконавчого документа №2-18/10, виданого 02 вересня 2010 року про стягнення заборгованості щодо боржника ОСОБА_1 , повернутого стягувачу 29 жовтня 2019 року, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану перервалися та на час розгляду заяви ТОВ «ФК «Форінт» не спливли.

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) вказано, що: «112. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (пункт 35), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Оскільки, як встановлено судом, строк пред`явлення виконавчого документа щодо ОСОБА_1 не сплив, а виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про видачу ТОВ «ФК «Форінт» дублікату виконавчого листа №22-18/10 щодо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги такими, що на увагу не заслуговують, оскільки цілком спростовуються матеріалами справи та вищезазначеними нормами чинного законодавства; вони не є достатніми, суттєвими та об`єктивними для задоволення скарги і скасування правильного, законного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини між сторонами у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хейніса Олександра Григоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета