Справа № 202/5482/20
Провадження № 2/202/1406/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування.

В позовній заяві представник моторного (транспортного) страхового бюро України зазначив, що 30.10.2017 о 16 годині 05 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Tіrrano, номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. № 66 по вул. Академіка Белелюбського у м. Дніпро, не врахував дорожньої обстановки та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Daihatsu Terios», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортним засобам спричинені пошкодження, тим самим заподіяна матеріальна шкода. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в справі № 204/7184/17 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернулася за відшкодуванням до МТСБУ. Розмір регламентної виплати склав 47 571, 32 грн. Просять стягнути з відповідача на свою користь 47 571, 32 грн. та витрати на збір документів в сумі 1 300 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Морозов В.Ю. заперечував щодо задоволення позовних вимог та зазначав, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди в ОСОБА_4 був статус учасника бойових дій, а тому в силу положень ст. 38.2.1. та ст. 13.1 У «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до відповідача не може бути пред`явлено регресний позов. Окрім цього зазначав, що ОСОБА_5 потрапив у ДТП під час виконання обов`язків військовослужбовця.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2017 року о 16 годині 05 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Tіrrano TDI TOURING», номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. № 66 по вул. Академіка Белелюбського у м. Дніпро, не врахував дорожньої обстановки та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Daihatsu Terios», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2017 по справі № 204/7184/17 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до наказу № 2275 від 12.03.2018 МТСБУ прийняло рішення про виплату потерпілій ОСОБА_3 з фонду захисту потерпілих у рахунок відшкодування шкоди 47 571, 32 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 902670 від 14.03.2018 року МТСБУ перерахувало відшкодування у вищевказаному розмірі.

ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 .

Цивільна відповідальність відповідача при використанні транспортного засобу «Nissan Tіrrano TDI TOURING», номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

При цьому, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. г п. 41.1 статті 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, яка передбачає особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його відсутність, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеним цим законом.

З огляду на вищенаведені правові норми у спірних правовідносинах, коли винуватцем у ДТП є особа, що належить до категорії громадян України, вказаних у п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, обов`язок відшкодування завданих збитків закон (п.п. г п. 41.1 статті 41 Закону 1961-IV) покладає на МТСБУ, тому позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №1-6/2014 від 23 грудня 2014 року щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354 суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда