ПОСТАНОВА

іменем України

10 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/2106/23

провадження № 22-ц/4809/1069/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Руденко Ганна Валентинівна,на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року, у складі судді Цесельської О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, заповідальне розпорядження зроблене на синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 липня 2023 року він звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, але йому було відмовлено через пропущення строку прийняття спадщини. Вказував, що на час смерті матері перебував за межами України в Угорщині на роботі, звернутися до консульства не мав змоги та розраховував, що згідно з постановою КМУ №719 від 29.06.2022 року було встановлено строк 10 місяців для отримання свідоцтва про право на спадщину, враховуючи військовий стан в Україні. Оскільки строк для прийняття спадщини закінчився, він вимушений звернутись до суду.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Руденко Ганна Валентинівна,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с.5, 6)

Як свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №70977811 ОСОБА_3 був складений заповіт, який зареєстрований у Спадковому реєстрі 08 лютого 2007 року за №41721896 (а.с.48-49).

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Новоукраїнської державної нотаріальної контори (а.с.44). Заява про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 від ОСОБА_1 , складена 14 липня 2023 року, надійшла до нотаріальної контори 28 серпня 2023 року (а.с.51,44).

Постановою від 28 серпня 2024 року завідувач Новоукраїнської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини(а.с.7).

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2022 року позивач уклав трудовий договір про створення трудових відносин в Угорщині з 27 січня 2022 року (а.с.9-11).

Як убачається з копії закордонного паспорта ОСОБА_1 НОМЕР_1 та інформації з листа ДПС України від 09 квітня 2024 року №19-24541/18/24-вих позивач в`їхав до України 03 липня 2023 року (пункт пропуску Косино) (а.с.61-62,74).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач дійсно працює за кордоном за трудовим договором, виїхав за кордон до Угорщини, а таке перебування позивача за межами території України та працевлаштування там є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, у разі, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 викладено правову позицію, яка на підставі ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи.

Як убачається із поданої заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 від ОСОБА_1 , яка була складена 14 липня 2023 року, позивач був обізнаний про складений на його ім`я заповіт (а.с.51).

Судом встановлено, що позивач перебував за кордоном до 03 липня 2023 року (в`їзд в Косино), що підтверджується інформацією ДПС України (а.с.74).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

На думку колегії суддів, безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, що в силу статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Саме по собі проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15 лютого 2021 у справі № 569/12599/18.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 у справі №460/2967/15-ц зазначено, що пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 №142/5/310, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. У даному випадку позивач не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до частини шостої статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно зі статтею 38 цього ж закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

Тобто, проживання за межами України не є об`єктивними та непереборними труднощами для подання відповідної заяви.

Враховуючи викладене вище апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, що вказані у позові причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. У справі відсутні будь-які докази, які б доводили, що у позивача з моменту смерті матері (про що він був обізнаний) і до спливу 6 місяців існували непереборні обставини (труднощі) для належного оформлення та подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги по справі, у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Руденко Ганна Валентинівна,задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 рокускасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

С.І. Мурашко