Справа № 201/5035/23
Провадження № 2/201/270/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2023р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-5).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С. (а.с. 53).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 05.05.2023р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 55).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 17.12.2020р. Відповідачка при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито картковий рахунок із початковий кредитний ліміт, що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, доданими до позовної заяви.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, передбачених договором, у зв`язку з чим у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 04.04.2023р. становить 182 786,22 грн., з яких: 152 112,58 грн. заборгованість за кредитом; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 30 673,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, яка станом на 04.04.2023р. становить 182 786,22 грн., а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 741,79 грн.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. 11.10.2023 представник відповідачки адвокат Трегуб Ю.Є. (діє на підставі ордеру від 22.09.2023 а.с. 70) надала відзив на позовну заяву (а.с. 65 68), у якому зазначила, що згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, наданої позивачем в якості доказу, вбачається, що розмір кредитного ліміту позивачки нібито змінювався, проте надана позивачем банківська виписка не містить інформацій, яка зазначена у Довідці. Зокрема, у Довідці зазначено старт дії кредитної картки - 10.06.2019р., проте виписка надається тільки з 27.06.2019. та не містить інформацію щодо розміру початкового кредитного ліміту за його наявності. В подальшому у Довідці вказуються дати нібито зміни кредитного ліміту 17.12.2021р. до 145 000,00 грн., 22.12.2021р. до суми 150 000,00 грн, 06.01.2022р. до 155 000,00 гри., станом на 27.12.2022р. - 0,00 грн. Проте надана позивачем банківська виписка не містить відповідну інформацію, а відтак Позивачем надані докази, які протирічать один одному і у своїй сукупності не є належними доказами, які беззаперечно підтверджують наявність та розмір заборгованості відповідачки.

Позивач в якості доказу спочатку надав суду Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, нібито підписану відповідачкою 02.07.2021р. Згідно розділу сума (ліміт) кредиту, сума кредиту складає 100 000,00 грн. для преміальних карт банку. Анкета-заява клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг датована 17.12.2020р. До того ж позивач надав суду Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій у графі Опис фінансової послуги зазначено: відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування. З наданої копії незрозуміло, на яку саме дату діяла саме така редакція Умов та Правил. Всі розбіжності в датах наданих банком документів, у зазначених банком сумах та напрямках кредитування відповідачка вважає достатньою підставою для твердження про те, що позивач не підтвердив свої позовні вимоги належними доказами, з урахуванням вище вказаного, відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

26.10.2023р. представником позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності № 34-К-Н-О від 09.01.2023р., а.с. 78) подала відповідь на відзив, в якому вказала, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала Заяву № б/н від 17.12.2020 р. анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяла на себе зобов?язання виконувати умови. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 17.12.2020 р., з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачкою вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідачка висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім?я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила своє ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

У зв?язку із отриманням клієнтом преміальної картки та зміною умов обслуговування відбулась зміна кредитного рахунку. Картка «MasterCard World Black Edition» отримана 08.12.2021р. на підставі заяви відповідачки, що підписана 02.07.2021р. простим електронним підписом, умови використання якого погоджені у анкеті від 17.12.2020 р. на 3-й сторінці. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. До відповіді на відзив надано виписку з карткового рахунку на підтвердження встановленого кредитного ліміту.

Отже, 08.12.2021р. на підставі заяви з умовами, що підписана 02.07.2021р. відповідачці було перевипущено кредитну картку на престижну картку «MasterCard World Black Edition» відповідно до Тарифів якої Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Окрім того, в заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. Умов і Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

Враховуючи вище викладене, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дати та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові. При цьому, у поданому позові представник позивача Гребенюк О.С. (діє на підставі довіреності № 2043-К-Н-О від 10.08.2022р., а.с. 44) зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачки АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с. 5). У клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача, представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги також підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 50).

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, установив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви ОСОБА_1 б/н від 17.12.2020р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідачка виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту (а.с. 29).

Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії.

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

В матеріалах справи міститься заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 02.07.2021р. (а.с. 18-28), яку підписала відповідачка простим електронним підписом.

Також стороною позивача долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту від 02.07.2021р., підписаний відповідачкою, в якому містяться наступні дані: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови використання кредитного продукту (кредитних карток) - «Універсальна», «Універсальна Gold», Platinum, World Black Edition, Visa Signature, World Elite, Visa Infinite, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Відповідно до вказаного паспорту споживчого кредиту дата надання інформації 02.07.2021р., ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 02.07.2041р. (а.с. 31-34).

Суд враховує той факт, що підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору.

При цьому, як зазначив сам позивач, у зв?язку із отриманням клієнтом преміальної картки та зміною умов обслуговування відбулась зміна кредитного рахунку. Картка «MasterCard World Black Edition» отримана 08.12.2021р. на підставі заяви відповідачки, що підписана 02.07.2021р. простим електронним підписом, умови використання якого погоджені у анкеті від 17.12.2020 р. на 3-й сторінці. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Згідно Виписки за договором №б/н за період 10.06.2019р. по 06.04.2023р. (а.с. 10-15) усього витрат по картці 469 710,16 грн., усього надходжень 286 920,78 грн., баланс на кінець періоду 182 786,22 грн.

Не зважаючи на те, що банком пред`явлена вимога обґрунтована договором від 02.07.2021р., до розрахунку заборгованості була включена сума боргу, яка за позицією банку існувала ще до вказаної дати. При цьому, належного доказу обґрунтованості виникнення такої заборгованості до суду надано не було.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , 10.06.2019р. відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , після чого відбувались зміни кредитного ліміту: 08.12.2021р. 140 000,00 грн.: 17.12.2021р. 145 000,00 грн.; 22.12.2021р. 150 000,00 грн.; 06.01.2022р. 155 000,00 грн.; 27.12.2022р. 0,00 грн. (зменшення кредитного ліміту) (а.с. 16).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким надані наступні кредитні картки: дата відкриття 10.06.2019р. НОМЕР_1 , термін дії 05/22, тип картки Visa Lady Platinum; дата відкриття 22.12.2021р. НОМЕР_2 , термін дії 12/24, тип картки MasterCard World Blak Edition (а.с. 17).

Разом з тим, з урахуванням того, що представником позивача не було надано доказів укладення кредитного договору з відповідачкою до 10.06.2019р., а отже існування кредитних зобов`язань відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» до вказаної дати, то вказані умови щодо нарахування відсотків за користування кредитом не можуть застосовуватись до заборгованості, яка виникла після підписання кредитного договору б/н від 02.07.2021р. При цьому, представником позивача не доведена правомірність нарахування та списання відсотків на заборгованість, яка утворилась за період до укладення договору про надання банківських послуг б/н від 02.07.2021р., з перенесенням її на діючі карткові рахунки.

Згідно розрахунку заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 02.07.2021р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 04.04.2023р. (а.с. 8-9): погашено заборгованості за поточним кредитом 39 582,03 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 6 713,91 грн.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 2 635,92 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 15,48 грн.; заборгованість за тілом кредиту 152 112,58 грн.; за простроченим тілом кредиту 152 112,58 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 30 673,64 грн.; загальна заборгованість за наданим кредитом 182 786,22 грн.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.07.2021р., посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору.

Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, та наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.07.2021р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.05.2023р.), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Суд вважає, що Умови та Правили надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 17.12.2020р., шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг від 02.07.2021р.. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також неустойку.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого законом обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві б/н від 17.12.2020р., оскільки Умови та Правили надання банківських послуг в ПриватБанку, не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п. 22 ч. 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Не зважаючи на те, що банком пред`явлена вимога обґрунтована договором від 02.07.2021р., до розрахунку заборгованості була включена сума боргу, яка за позицією банку існувала ще до вказаної дати. При цьому, належного доказу обґрунтованості виникнення такої заборгованості до суду надано не було.

Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак кошти фактично отримані та не повернуті, зважаючи на норму ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів. Саме така правова позиція висловлена у згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц).

Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за процентами оскільки банк просив стягнути з відповідача саме договірні проценти, а такі умови договору суд визнав неузгодженими. Доведеним є лише розмір заборгованості за тілом кредиту.

Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно розрахунку заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 02.07.2021р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 04.04.2023р. (а.с. 8-9): погашено заборгованості за поточним кредитом 39 582,03 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 6 713,91 грн.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 2 635,92 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 15,48 грн.; заборгованість за тілом кредиту 152 112,58 грн.; за простроченим тілом кредиту 152 112,58 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 30 673,64 грн.; загальна заборгованість за наданим кредитом 182 786,22 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 02.07.2021р. суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на те, що відповідачкою частково погашено заборгованість зі сплати розміру тіла кредиту, тому сума заборгованості за тілом кредиту складає 103 164,24 грн. (152 112,58 грн. (заборгованість за тілом кредиту) - 39 582,03 грн. (погашена заборгованість за поточним кредитом) - 6 713,91 грн. (погашена заборгованість за простроченим тілом кредиту) - 2 635,92 грн. (погашена заборгованість по нарахованим відсоткам) - 15,48 грн. (погашена заборгованість по простроченим відсоткам)=103 164,24 грн.).

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1 547,46 грн. (розмір заявлених вимог 182 786,22 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 103 164,24 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2 741,79 грн. (2 741,79 грн. х 103 164,24 грн. : 182 786,22 грн. = 1 547,46 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2021р. у розмірі 103 164,24 грн. (заборгованість за тілом кредиту).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати у розмірі 1 547,46 грн.

Копії цього рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 серпня 2024 року.

Суддя Наумова О.С.