Справа № 581/666/24
Провадження № 2/581/326/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Сутність заявлених до суду вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому порушувала питання про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстровано 04 січня 2024 року Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис № 03) та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн 00 коп, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 липня 2024 року. Зазначала, що у шлюбі від відповідача нею народжено сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, шлюбне життя між сторонами не склалося, так як відповідач разом із нею та сином однією сім`є не проживає, раніше вони мали близькі стосунки, проте ОСОБА_2 на даний час є мобілізованим до лав Збройних Сил України, шлюб із відповідачем був зареєстрований у листопаді 2023 року для отримання виплат дружині та дитині у разі смерті відповідача у бойових діях проти військ країни-окупанта. Відповідач лише двічі надсилав гроші із свого грошового забезпечення в якості військовослужбовця, проте добровільно щомісячно матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина не надає, а вона не може працевлаштуватися на роботу через наявність на її утриманні дворічної дитини, яка потребує постійного піклування. Просила суд позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позиція позивача, відповідача по даній справі

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, при зверненні до суду з позовною заявою прохала суд справу розглядати без її участі та про підтримання заявленого позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову по двом вимогам у повному обсязі, не просив суд надавати строк на примирення зі позивачкою.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 01 серпня 2024 року у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 17 вересня 2024 року о 16 год 00 хв. 17 вересня 2024 року ухвалено судове рішення по справі.

Установлені судом фактичні обставини справи

04 січня 2024 року Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 3 (а.с.7).

У шлюбі позивачка від відповідача народила сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Шлюбне життя сторін не склалося, сторони разом однією сім`єю на день розгляду даної справи не проживають та спільне господарство не ведуть, відповідач є мобілізованим до лав Збройних Сил України.

Позивачка є особою працездатного віку, має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , де фактично проживає окремо від відповідача разом із двома синами (спільним сином сторін ОСОБА_4 та її сином від іншого чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якості доходів отримувала протягом періоду з жовтня 2023 по березень 2024 року соціальні виплату при народженні дитини та аліментні виплати на утриманні сина, народженого від іншого чоловіка (а.с.5,9,10,11).

Відповідач є особою працездатного віку, є зареєстрованим в АДРЕСА_2 , проживає окремо від позивачки та спільного сина, є військовослужбовцем Збройних Сил України (а.с.12).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі:

а) по вимозі про розірвання шлюбу:

Частиною першою ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

б) по вимозі про стягнення аліментів:

Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення.

Висновки суду по суті заявлених вимог:

а) по вимозі про розірвання шлюбу:

Із огляду на обопільне небажання позивача та відповідача вживати заходів на примирення один із одним, ураховуючи припинення сторонами спільного проживання однією сім`єю, нестворення ними міцної сім`ї на основі поваги та взаєморозуміння один до одного, то суд уважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, збереження сім`ї за таких обставин є неможливим, а тому шлюб укладений між сторонами, належить розірвати.

На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав обох сторін на припинення сімейних відносин, можливу побудову інших сімей та реєстрацію інших шлюбів через припинення раніше зареєстрованого шлюбу і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищевказаними інтересами сторін (така правова позиція суду випливає зі змісту п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

б) по вимозі про стягнення аліментів:

Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов`язок утримувати їх спільних дітей до їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку, ураховуючи працездатний вік відповідача, перебування його у лавах Збройних Сил України, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина у межах заявленої позовної вимоги, оскільки доказів у підтвердження фактів добровільного і позасудового надання достатньої матеріальної допомоги на утримання позивачем спільної дитини сторін відповідач суду не надав.

Із урахуванням вимог ст.182, 183 СК України та відсутності істотних у сторін обставин, які б впливали б на визначення розміру аліментів, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в межах заявлених вимог аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, але не менше мінімально визначеного розміру аліментів на дитину відповідного віку, таким чином задовольнивши позов у межах заявлених вимог у повному обсязі. При цьому, суд зазначає про те, що у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі за вибором позивача у межах заявлених вимог мінімально гарантований розмір аліментів судом не визначається, проте він підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя ОСОБА_2 , проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини та відповідає нагальній потребі спільного сина сторін на забезпечення його належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дитини на її належне утримання для повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є особою працездатного віку, отримує грошове забезпечення військовослужбовця, тобто він є здатним сплачувати аліменти на утримання сина, який у силу свого віку та рівня розвитку не здатен самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змістом п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Із урахуванням вищенаведених мотивів та установлених фактів суд уважає те, що визнання позову відповідачем ґрунтується на законі, не суперечить інтересам сторін по справі і відповідно до норми ч.4 ст.206 ЦПК України таке визнання підлягає прийняттю судом із ухваленням рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат по справі

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, врахувавши факт визнання відповідачем позову до початку розгляду даної справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні нею позову за вимогою про розірвання шлюбу, та стягнути з відповідача на користь позивачки інші 50 відсотків сплачених при зверненні до суду судового збору, а за задоволеною вимогою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.21, 24, 110,112,113 СК України, ст.2, 5, 10-13, 19, 76-82, 89, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 04 січня 2024 року Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 3.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи стягнення з 30 липня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, що буде стягуватися на підставі цього рішення суду у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого нею 30 липня 2024 року за квитанцією № у розмірі 1211 грн 20 коп за вимогою про розірвання шлюбу, тобто в розмірі 605 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп повернення судового збору за вимогою про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн 20 коп судового збору за вимогою про стягнення аліментів.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 17 вересня 2024 року.

Суддя Д. В. Бутенко