УХВАЛА

12 січня 2024 року

м. Київ

справа № 202/5535/21

провадження № 61-14925ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз», третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області, яке є правонаступником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ПрВТ «Дніпрометиз»: 1) надати щомісячну довідку про відпрацьований час відносно планового часу за час його роботи на підприємстві; 2) надати йому копію наказів про підвищення тарифних ставок та окладів за час його роботи на підприємстві та наказів № 230 від 30 жовтня 1995 року, № 137 від 30 квітня 1996 року, № 108 від 30 квітня 1997 року, № 208 від 01 серпня 2000 року, № 246 від 02 жовтня 2000 року, № 272 від 02 листопада 2000 року; 3) надати відповідь, із якого розміру середньомісячного заробітку по первинній виробничій травмі 07 квітня 1995 року була надана довідка про розмір втраченого заробітку у розмірі 70,92 грн. разом із передаванням його особової справи актом приймання-передачі № 113.58 від 19 липня 2001 року; 4) надати відповідь, який середньомісячний заробіток він мав по первинній виробничій травмі 07 квітня 1995 року на час передавання його особової справи актом приймання-передачі № 113.58 від 19 липня 2001 року; 5) надати відповідь, який загальний коефіцієнт підвищення середньомісячного заробітку по первинній виробничій травмі 07 квітня 1995 року із 07 серпня 1995 року - дати первинного висновку МСЕК до 19 липня 2001 року - дати передавання його особової справи актом приймання-передачі № 113.58; 6) надати розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку по першій травмі 07 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункт 22 Правил № 472; 7) надати розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку, що він мав до ушкодження здоров`я по повторній травмі 09 грудня 1997 року;8) поставити на облік його нещасний випадок на виробництві 09 грудня 1997 року та скласти акт за формою Н-1; 9) встановити вину відповідача, який не виконує свої зобов`язання по забезпеченню оформлення всіх документів, необхідних для визначення розміру відшкодування шкоди, відповідно до вимог пункту 35 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, не виконує свої зобов`язання щодо видачі працівникові на його вимогу довідки про роботу на підприємстві із зазначенням часу роботи і розміру заробітної плати відповідно до статті 49 КЗпП України; 10) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 240 000,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання надати розмір та розрахунок середньомісячного заробітку по першій травмі 7 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункту 22 Правил № 472, надати розмір та розрахунок середньомісячного заробітку, що він мав до ушкодження здоров`я по повторній травмі 09 грудня 1997 року, а також поставити на облік нещасний випадок на виробництві 09 грудня 1997 року та скласти акт за формою Н-1 було закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ОСОБА_1 16 жовтня 2023 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, які просить скасувати в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання надати розмір та розрахунок середньомісячного заробітку по першій травмі 7 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункту 22 Правил № 472.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено, касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику: 1) надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року із зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку; 2) сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для сплати судового зборув розмірі 536,80 грн.

У грудні 2023 року заявник надіслав заяви, в яких він втретє просив звільнити його від сплати судового збору мотивуючи відсутністю у нього доходу за 2022 рік. На підтвердження вказаного надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору суд має встановити майновий стан сторони.

Втретє звертаючись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору заявник не надав докази, які підтверджують його майновий стан в повному обсязі.

Враховуючи викладене, наведені заявником доводи не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору або свідчать про відсутність коштів для сплати судового збору, тому, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити.

Отже, вимоги ухвал Верховного Суду від 08 листопада 2023 року та від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 не виконав, не сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн.

За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Оскільки, ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги, вона підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз», третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області, яке є правонаступником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська