РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 січня 2024 року

Справа №451/1815/23
Провадження № 2/451/102/24

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Мурин Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехів цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит,

установив:

20 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 27.06.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 ) укладено Договір про споживчий кредит №24375 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір), шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» (п.п. 2.1.1.). На умовах Кредитного Договору (п.п. 2.1) Кредитодавець надав Відповідачу кредит у гривні на умовах передбачених Договором про споживчий кредит №24375 від 27.06.2019 у розмірі 45313,00 грн, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, строк кредиту 36 тижнів (п.п. 3.1.1) з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.03.2020, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 165,00 % (процентів) річних від суми кредиту, тип процентної ставки - фіксована (п.п. 3.1.2). Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 77298,30 грн. Загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 77298,30 грн. (п.п. 3.3). Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Відповідач не виконала свої зобов`язання: сума останнього платежу - 3 475,00 грн, дата останнього платежу - 20.11.2019, сума всіх платежів - 29 251,00 грн, та припинила вносити платежі, передбачені умовами, Кредитного договору, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором. 15.06.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір відступлення прав вимоги № 20200615/1. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за Договором про споживчий кредит №24375 від 27.06.2019 в розмірі 61 516 (шістдесят одна тисяча п`ятсот шістнадцять) гривень 93 (дев`яносто три) копійки та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім гривень) 20 (двадцять) копійок та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок (а. с. 3-13).

20 грудня 2023 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а. с. 58).

Ухвалою судді від 21 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а. с. 1-2).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі, просив судове засідання проводити за його відсутності у зв`язку з неможливістю прибуття до суду на підставі доказів наявних у матеріалах справи (а. с. 64- 65.).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася представник позивача.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, у строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, хоч згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а. с. 63).

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Згідно із ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд установив, що 27.06.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №24375 (а. с. 16-30), шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» (п.п. 2.1.1.).

На умовах Кредитного Договору (п.п. 2.1) Кредитодавець надав Відповідачу на умовах передбачених Договором про споживчий кредит №24375 від 27.06.2019 у розмірі 45313,00 грн, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором, строк кредиту 36 тижнів (п.п. 3.1.1) з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.03.2020, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 165.00 % (процентів) річних від суми кредиту, тип профентної ставки - фіксована (п.п. 3.1.2).

Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 77298,30 грн. Загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 77298,30 грн (п.п. 3.3).

Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору.

Відповідач не виконав свої зобов`язання: сума останнього платежу - 3 475,00 грн, дата останнього платежу - 20.11.2019, сума всіх платежів - 29 251,00 грн, та припинив вносити платежі, передбачені умовами, Кредитного договору, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. (Графік платежів за кредитним договором №24375 а. с. 26).

У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором.

15.06.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір відступлення прав вимоги № 20200615/1 від «15» червня 2020 року (а. с. 31-37).

На підставі вказаного вище договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», включно і до гр. ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 61 (а. с. 40).

Станом на 18.12.2023 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» становить 61 516,93 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 33 277,71 грн; заборгованість за відсотками - 14 769,59 грн; заборгованість за пенею - 1 500,00 грн (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги); штрафні санкції згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України (3% річних) - 2 840,10 грн (період нарахування 06.03.2020 - 23.02.2022); інфляційне збільшення - 9 129,53 грн (період нарахування 06.03.2020 - 23.02.2022), що видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а. с. 41).

Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. На поштову адресу боржника було відправлено ряд листів - повідомлень про зміну Кредитора і претензія/вимога про погашення заборгованості (а. с. 42-44).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно із ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, установлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» виконало свої обов`язки за Договором про споживчий кредит №24375 від 27 червня 2019 року та надало відповідачу кредит в сумі 45 313,00 грн, проте відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість за тілом кредиту - 33 277,71 грн; заборгованість за відсотками - 14 769,59 грн; заборгованість за пенею - 1 500,00 грн (нарахована первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги).

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №24375 від 27 червня 2019 року, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 20200615/1 від 15 червня 2020 року.

На день розгляду справи зазначена вище заборгованість відповідачем не погашена.

Згідно із ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги до відповідача за Договором про відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та проценти, на що він розраховував при укладенні зазначеного попередньо договору, дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованість за тілом кредиту - 33 277,71 грн; заборгованості за відсотками - 14 769,59 грн; заборгованості за пенею - 1 500,00 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача таку заборгованість.

Стосовно позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом установлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим та матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов Кредитного договору.

Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

З огляду на зазначене, позивач має право вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Проте, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХв Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від: 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022року № 259/2022; 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 1 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 № 451/2023, 6 листопада 2023 року № 734/2023.

Судом установлено, що інфляційні втрати нараховувались кредитодавцем за період з березня 2020 року по лютий 2022 року, а три проценти річних - за період з 6 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року, тобто до введення на території України воєнного стану, тому такі вимоги позивача також необхідно задовільнити.

Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором про споживчий кредит №24375 від 27.06.2019 в розмірі 61 516 (шістдесят одна тисяча п`ятсот шістнадцять) гривень 93 (дев`яносто три) копійки.

Що стосується розподілу судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 147,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з приписів ст. 137 ЦПК України.

Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача для підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн надав договір про надання правової допомоги №20231214-1 від 14 грудня 2023 року (а. с. 53-55).

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Керуючись ст. 4, 10, 13, 81, 89, 137, 141, 211, 223, 247, 258 - 259, 263 - 265, 279, 280, 282 ЦПК України, на підставі ст. 11, 203, 205, 207, 512, 526, 527, 530, 549, 626, 627, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1077, 1078, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

позов ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (, IВАN НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528, місцезнаходження юридичної особи: вулиця С. Бандери, будинок 87, офіс 54, місто Львів, 79013) заборгованість за Договором про споживчий кредит №24375 від 27.06.2019 в розмірі 61 516 (шістдесят одна тисяча п`ятсот шістнадцять) гривень 93 (дев`яносто три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (, IВАN НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528, місцезнаходження юридичної особи: вулиця С. Бандери, будинок 87, офіс 54, місто Львів, 79013) судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Радехівського районного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене у нарадчій кімнаті 15 січня 2024 року.