РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

06 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/9203/21

Провадження № 22-ц/4815/957/24

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Боймиструка С.В,

суддів: Гордійчук С.О.,

Хилевича С.В.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 37701,14 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала дві апеляційних скарги аналогічні за змістом і тому розцінюються як єдина.

26 липня 2024 року ухвалою Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання доказів сплати судового збору або доказів, що підтверджують підстави для звільнення її від сплати судового збору.

13 серпня 2024 року ухвалою Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України "Про судовий збір" відмовлено.

Продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2024 року й встановлено строк тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення недоліків (надання доказів сплати судового збору або доказів, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору).

На виконання вимог ухвали апелянт надала довідку про доходи та виписку з банківського рахунку.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі "Креуз проти Польщі", від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах "Княт проти Польщі", "Єдамскі та Єдамска проти Польщі", від 26 липня 2005 року).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18 лютого 2022 року у справі № 910/11027/18 вказала, що скрутне матеріальне становище - це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо). Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

З довідки про доходи №114120 вбачається, що сума пенсії відображена за період з січня 2024 року по липень 2024 року. Виписка з банківського рахунку сформована лише за червень 2024 року. Тобто апелянтом не надано відомостей про річний дохід та реальний майновий стан загалом.

Таким чином ні вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ні ухвала Рівненського апеляційного суду, якою продовжувався строк на усунення недоліків належним чином не враховані та не виконані.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, беручи до уваги положення ст. 185 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2024 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Боймиструк С. В.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.