УХВАЛА

11 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 305/1883/23

провадження № 61-11952ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу представника Філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Левицького Андрія Олександровича на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказував, що 05 грудня 2018 року наказом № 128-К його переведено з посади лісника Рахівського лісництва на посаду майстра лісу Рахівського лісництва

з 10 грудня 2018 року.

02 серпня 2023 року відповідачем у приміщенні Філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - Філія «РЛДГ» ДСГР «Ліси України») у присутності працівників лісгоспу йому оголошено наказ № 171-К про звільнення.

При оголошенні наказу не було оголошено підставу звільнення.

У той же день він звернувся до керівництва відповідача про видачу йому оскаржуваного наказу, однак йому було усно відмовлено у видачі наказу.

11 серпня 2023 року на адресу відповідача надіслано запит про надання інформації та видачі наказу про звільнення, якщо такий наказ було видано.

18 серпня 2023 року відповідачем з посиланням на Закон України «Про захист персональних даних» відмовлено у наданні запитуваних документів.

21 серпня 2023 року він повторно звернувся до відповідача з проханням видати йому трудову книжку та наказ про його звільнення з посади, однак відповідач відмовився прийняти заяву, про що позивачем було повідомлено правоохоронні органи.

22 серпня 2023 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку надіслано заяву про видачу йому наказу про його звільнення, однак станом на день звернення до суду відповіді він не отримав.

21 лютого 2024 року рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Філія «РЛДГ» ДСГР «Ліси України» від 02 серпня 2023 року №171-к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Філія «РЛДГ» ДСГР «Ліси України».

Стягнуто з Філія «РЛДГ» ДСГР «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 серпня 2023 року до 21 лютого

2024 року в розмірі 100 909,85 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь

ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 14962,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 липня 2024 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу Філія «РЛДГ» ДСГР «Ліси України» залишено без задоволення. Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року залишено без змін.

21 серпня 2024 року представник Філії «РЛДГ» ДСГР «Ліси України» - адвокат Левицький А. О. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області

від 21 лютого 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 16 липня 2024 року, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року в справі

№ 760/32455/19, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази, на підставі недопустимих доказів, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 100 909,85 грн, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (242 240,00 грн).

Отже, касаційна скарга представника Філії «РЛДГ» ДСГР «Ліси України» - адвоката Левицького А. О. подана на судові рішення у малозначній справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

Разом з тим, у касаційній скарзі особа, яка її подала, посилається на те, що пред`явлення позову до відокремленого підрозділу (філії), яка не має статусу юридичної особи, є підставою для закриття провадження у справі. Судами порушено правила інстанційної юрисдикції, що є обов`язковою підставою для скасування судових рішень за пунктом 6 частини першої статті 411 ЦПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника Філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Левицького Андрія Олександровича на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 16 липня 2024 року.

Витребувати з Рахівського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 305/1883/23 за позовом ОСОБА_1 до Філії «Рахівське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Пророк