Провадження №2-н/369/367/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Згідно з ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Під час розгляду заяви, судом встановлено, що заявник просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 , за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , однак заявником до матеріалів заяви не додано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за боржником, а тому суд позбавлений можливості перевірити належність даного майна боржнику на момент звернення з заявою про видачу судового наказу.

При цьому, наданий заявником типовий договір, вимоги за яким в тому числі заявлені стягувачем у заяві про видачу судового наказу, не підписаний заявником та боржником, тому в даному випадку він не може свідчити про надання послуг саме ОСОБА_1 .

Крім того, судом, з метою встановлення місця реєстрації боржника, 11.12.2023 року здійснювався запит до Управління обліку та моніторингу інформації, однак відповідь до суду не надійшла. У зв`язку з чим, судом повторно було здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру

Як вбачається з відповіді № 699945 від 19.07.2024 року, у Єдиному державному демографічному реєстрі містяться відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів того, що майно за місцем знаходження якого надавалися послуги та, як наслідок, через відсутність їх оплати виник борг належить саме ОСОБА_1 та, що він користувався наданими послугами, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заяви та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні.

Враховуючи викладене суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165, 167 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою, для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Суддя Андрій ВОЛЧКО