Ухвала

11 січня 2024 року

м. Київ

справа № 753/12729/22-ц

провадження № 61-17296ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року у складі судді: Головко Ю. Г., та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Ящук Т. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повернути незаконно списані кошти,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повернути незаконно списані кошти.

Позовна заява обґрунтована тим, що у 2019 році між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку, здійснення його розрахунково-касового обслуговування та видана пенсійна платіжна картка № НОМЕР_1 до 11/23 на ім`я позивача.

ОСОБА_1 вказував, що 14 вересня 2022 року йому зателефонував абонент, який назвався працівником АТ «Ощадбанк», який назвав його номер телефону, прізвище, ім`я та по батькові, точний залишок на пенсійній картці та сказав, що його картку пробували зламати, що вони працівники по безпеці АТ «Ощадбанк» і що їх обов`язок заблокувати картку та видати нову. Позивач зазначав, що йому на телефон прийшло декілька СМС для підтвердження та останні чотири цифри він назвав. Прибувши до АТ «Ощадбанк» позивач дізнався, що з його картки було незаконно списано 85 721,00 грн, частина з яких 25 721,00 грн була переведена на нову карту позивача в той же день, а 60 000,00 грн. відповідачем не повернуті позивачу, що і послугувало підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача АТ «Ощадбанк» щодо відмови у поверненні незаконно списаних з його картки коштів у розмірі 60 000,00 грн;

зобов`язати АТ «Ощадбанк» повернути незаконно списані з його картки кошти у повному обсязі у розмірі 60 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І. Судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В., Дундар І. О.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

ОСОБА_1 , як користувач пенсійної картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції. А також позивач, як клієнт банку, не ініціював переказ грошових коштів з його карткового рахунку на підставі платіжної інструкції, наданої банком для ініціювання платіжних операцій, та не надавав згоди здійснювати таку платіжну операцію банку самостійно. ОСОБА_1 зазначає, що він взагалі не входив зі свого фінансового номеру в систему банку, однак йому надходили повідомлення саме з АТ «Ощадбанк». Таким чином списання грошових коштів з пенсійного рахунку позивача відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальність за такі операції;

відповідно до пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлена відповідальність, яка і полягає у тому, що якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення;

висновок перевірки по заяві позивача, у якому зазначено неіснуючі пункти договору, є належним доказом порушення прав позивача, тим самим банк виявив байдуже відношення до позивача як клієнта банку;

в порушення статті 27 Закону України «Про платіжні послуги» відповідач не забезпечив належний захист та збереження коштів позивача;

апеляційним судом було неправильно застосовано положення статті 1073 ЦК України, пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів (карток) і здійснення операцій з їх використанням». Суди не встановили обставини, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню фінансового телефону, паролів доступу до системи банку або іншої інформації, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції, не прийнято до уваги, що позивач взагалі не здійснював вхід з фінансового мобільного телефону в систему АТ «Ощадбанк»;

у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначає, що Верховний Суд в постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц; від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц; від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16; від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про: визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у поверненні незаконно списаних з картки коштів у розмірі 60 000,00 грн; зобов`язання повернути незаконно списані з картки кошти у розмірі 60 000,00 грн.

Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повернути незаконно списані кошти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков