Справа 554/7826/23
Провадження № 2/524/1808/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання спільного майна в сумі 22450,12 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вони із відповідачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Як співвласник майна відповідач має приймати участь в його утриманні, однак всі витрати по утриманню спірної квартири несе він самостійно. Вважає, що відповідач має відшкодувати йому половину понесених витрат на утримання спільного майна.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала. Вказала, що у спірній квартирі не проживає та послугами не користується. Зазначила, що позивач не надав належні докази понесення витрат. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки №70848795 від 19.10.2016, копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11.11.2015 по справі №524/7164/14-ц.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

В ч.1 ст.256, 257, 264, ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

ОЦІНКА СУДУ

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес)

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року по справі №521/3743/17-ц(провадження №61-26462св18)

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс фактичні витрати на утримання спільного майна в сумі 44742,87 грн, що підтверджується квитанціями на оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку, вивозу сміття, опалення, обслуговування ліфту, а внесення плати за абонентське обслуговування.

Вказані послуги нараховують поза засобами обліку, у зв`язку із чим, суд вважає, що відповідач має обов`язок по сплаті вказаних послуг, як співвласник майна, не залежно від місця її фактичного проживання.

Враховуючи те, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалось те, що відповідач не приймає участі в утримані спільного майна, з огляду на те, що подані позивачем квитанції про сплату житлово-комунальних послуг є належними доказами, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки судом було проведено власний розрахунок та встановлено, що позивачем понесено витрати на суму 44742,87 грн.

Вирішуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.12,19 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

В п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановляє : установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановляє: установити з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Оскільки з поданих квитанції вбачається, що платежі були проведені позивачем в період із січня 2020 року, а із позовом ОСОБА_5 звернувся в серпні 2023 року, з урахуванням строку карантину, суд вважає, що позовна давність за вимогами не сплила.

З цих підстав, суд стягує з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на утримання спільного майна в сумі 22371,44 грн, що становить 99.65% від заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати в сумі 1069.84 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, суд вважає за можливе повернути ОСОБА_6 надміру сплачений судовий збір в сумі 1610,40 грн

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання спільного майна задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 частину понесених витрат на утримання спільного майна в сумі 22371,44 грн та судові витрати в сумі 1069.84 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_6 , рнокпп НОМЕР_2 , надміру сплачений судовий збір в сумі 1610,40 грн, який внесений на підставі квитанції 0.0..1 від 24.08.2023, оригінал якої зберігається в матеріалах справи 554/7826/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.09.2024

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ