Справа №498/1658/24
Провадження по справі №2/498/421/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

17 вересня 2024 року сел. Велика Михайлівка

Суддя Великомихайлівського району Одеської області Чернецька Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Севастополі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя АВ 611413, АА 179715 від 19.12.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6289348.

Представником позивача долучено до позовної заяви лист Міністерства юстиції України щодо результатів розгляду запиту, з якого, в свою чергу, встановлено, що перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Севастополя значиться зареєстрованим виконавче провадження №41175650 про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів. Стан виконавчого провадження «не встановлено». Згідно даних АСВП, за параметрами пошуку «ПІБ боржника» - ОСОБА_2 містяться виконавчі провадження, а саме: у відділі державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Севастополя значаться зареєстрованими виконавчі провадження №5707902 та «24418021 про стягнення з ОСОБА_2 коштів. Стан виконавчих проваджень «завершено».

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів, долучених до позовної заяви, на виконанні в відділі державної виконавчої служби що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Севастополя значиться зареєстрованим виконавче провадження №41175650 про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів. Стан виконавчого провадження «не встановлено». Згідно даних АСВП, за параметрами пошуку «ПІБ боржника» - ОСОБА_2 містяться виконавчі провадження, а саме: у відділі державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Севастополя значаться зареєстрованими виконавчі провадження №5707902 та «24418021 про стягнення з ОСОБА_2 коштів. Стан виконавчих проваджень «завершено».

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначеност.59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ч. 4ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в питанні щодо звільнення майна з під-арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права, а саме, на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного), а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

У цій справі арешт на майно було накладено державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, у якому позивач визначений боржником, тобто є стороною виконавчого провадження. Позивачу лише обмежено його право розпорядження всім майном на стадії виконавчого провадження, а тому належним способом захисту даного права є саме звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не з позовною заявою.

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

З огляду на наведені норми суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення такого питання, а саме, шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України.

Оскільки позов про скасування арешту на майно, на переконання суду, підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Севастополі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С. Чернецька