Справа № 369/2142/24
Провадження № 2/369/4075/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А. Я.,

при секретарі Ведмеденко Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свій позов мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , у період з 25.07.2005 року до 23.07.2008 року.

Під час шлюбу, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

При цьому, після припинення сімейних стосунків між подружжям їх спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася проживати разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про зареєстроване місце проживання останнього.

Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2008 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 в розмір 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття.

Наразі спільний син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття, що підтверджується копією його паспорту.

При цьому, ОСОБА_3 є здобувачем першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, навчається на 1-му курсі денної форми за спеціальністю 081 «Право» освітньої програми «Право» Навчально-наукового інституту права Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01.09.2023 року і закінчує навчання 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою ННІП КНУ імені Тараса Шевченка №042/2651 від 19.12.2023 року. Навчається на контрактній основі.

Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається на денній формі навчання, стипендії він не отримує, самостійного заробітку не має, постала потреба в матеріальній допомозі з боку батька, так як батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Потреба в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця проживання, навчання, придбання одягу, харчування, канцелярії та підручників, тощо.

При цьому, позивач вказує, що самостійно немає змоги в повній мірі оплачувати вартість навчання та утримувати дитину.

Натомість, відповідач є працездатною особою, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який її потребує, оскільки обов`язок щодо утримання дитини має покладатись не тільки на матір, а й на батька..

Посилаючись на викладені обставини, та правові норми, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3000 грн щомісячно від дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку або завершення навчання, в залежності від того яка подія настане раніше.

У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. При цьому, подала до суду заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася. При цьому, подав до суду заяву, згідно з якою просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності та долучити до матеріалів справи подані ним докази, де також вказав, що позовні вимоги визнає частково.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Так, відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.02.2024 року її будо передано до провадження судді Волчка А. Я.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву.

Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Під час судового розгляду, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.2005 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 388.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що сторони розірвали шлюб та після його розірвання проживають окремо.

При цьому, після припинення сімейних стосунків між подружжям їх спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про зареєстроване місце проживання № 10357 від 19.12.2019 року.

У зв`язку з чим, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмір 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітнім та навчається на 1-му курсі денної форми за спеціальністю 081 «Право» освітньої програми «Право» Навчально-наукового інституту права Київського національного університету імені Тараса Шевченка, є здобувачем першого (бакалаврського) рівня вищої освіти з 01.09.2023 року та закінчує навчання 30.06.2027 року. Навчається на контрактній основі, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ННІП КНУ імені Тараса Шевченка №042/2651 від 19.12.2023 року та копією договору № 2789 ІП.

У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, тому не може сам себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків.

При цьому, за твердженнями позивача відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх повнолітнього сина, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Будь-яких доказів протилежного суду не надано.

Крім того, як вбачається з наданої до суду відповідачем довідки він є працевлаштованим та працює у ТОВ «НВП «Омега-Київ» на посаді сторожа і отримує мінімальну заробітну платню.

А також, відповідач надав до суду медичну документацію, з якої вбачається, що він має захворювання серця, а саме серцева недостатність, у зв`язку з чим потребує лікування.

Так, відповідно до ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько або мати можливість надання такого утримання.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи доводи позивача, часткове визнання позову відповідачем, досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

При цьому, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.

Таким чином, при визначенні суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що позивачем не надано до суду детального розрахунку витрат, які вона несе на утримання повнолітньої дитини, досліджений у судовому засіданні договір про навчання № 2789ІП не містить відомостей про вартість такого навчання, а також надані відповідачем відомості про його доходи, які складають близько 6 000 грн на місяць.

Тому, враховуючи доводи позивача та часткове визнання позову відповідачем, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, що буде справедливим та достатнім, порівнюючи обов`язки кожного із батьків щодо спільної дитини, оскільки і позивач у справі зобов`язаний також утримувати дитину матеріально на період навчання до досягненню нею 23 років.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст.2-5, 10-13,19,81-82,89,200,206,258-259,263-265,268ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно починаючи з 07.02.2024 року до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Андрій ВОЛЧКО