Номер провадження: 22-ц/813/4541/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/21831/23

Номер провадження: 22-ц/813/4541/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - Акціонерне товариство «Сенс-Банк»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року,ухвалене у складі судді Домусчі Л.В., повний текст рішення складений 30 січня 2024 року

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 500849874 у розмірі - 62 140,18 грн. Також Банк просить стягнути відповідача витрати по сплаті судового збору (а. с. 1 - 2).

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 16.12.2021 року ОСОБА_1 уклала з Банком угоду про надання споживчого кредиту № 500849874. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі - 62 140,18 грн.. На час звернення Банку з даним позовом заборгованість не погашена.

Позиція сторін в суді першої інстанції

У грудні 2023 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволені позовних вимог Банка. Відповідачка зазначає, що відповідно до п. 2 «Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту № 500849874» від 16.12.2021 року датою повернення кредиту визначено - 17.12.2028 року. До позову додано тільки фотокопії документів. Розрахунок боргу не підтверджений жодним доказом, є необґрунтованим. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачці був наданий кредит у розмірі - 50 681,89 грн., строком на 84 місяці. Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі - 62 140,18 грн. Також в розрахунку заборгованості за кредитом у гривні вказано, що за період з 17.01.2022 року по 17.02.2023 року поточна заборгованість клієнта складає - 13 895,81 грн., однак суму погашення вказано у розмірі - 62 140,18 грн.. Відповідачка неодноразово зверталась до позивача з клопотанням про зменшення щомісячного платежу до - 500 грн. та проведення реструктуризації боргу. Вимогу про дострокове погашення не отримувала. Також зазначає, що наразі має хиткий матеріальний стан та на утриманні відповідачки знаходиться мати, яка є інвалідом другої групи (а. с. 41 - 45).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року частково задоволено вищевказаний позов Банку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500849874 від 16.12.2021 року у розмірі - 59 140 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто сорок) гривень 18 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2 554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 36 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем умови кредитного договору виконані в повному обсязі. Надано позичальнику обумовлену договором суму кредиту на погоджені з ним цілі, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною картою за період з 16.12.2021 року по 28.02.2023 року, а саме - 17.12.2021 року ОСОБА_1 було надано кредит на суму 50 681,89 грн. з перерахуванням на картку.

Виписки з карткового рахунку, що містяться в матеріалах справи суд вважав належним доказом перерахування кредитних коштів відповідачці. Суд вважав доведеним факт отримання відповідачкою усієї суми кредиту в розмірі - 50 681,89 грн.

Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, відповідачка суду не надала.

Умовами угоди про надання кредиту № 500849874 від 16.12.2021 року, яка підписана сторонами, передбачено обов`язок відповідачки сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 23,00% річних, відповідачкою визнано факт їх часткової сплати. Під час розгляду справи відповідачка сплатила у погашення боргу кошти у сумі - 3 000,00 грн.. Тому суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимога позивача та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості у сумі - 59 140,18 грн. = 62 140,18 грн. - 3 000,00 грн. (а. с. 169 - 172).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Троянська Ірина Вадимівна, діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог АТ «Сенс Банк» у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) до позову були додані тільки фотокопії документів; 2) оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту Банком замінюється поняттям «кредитний договір», що за своєю суттю, формою та змістом є категорично різними документами. Не свідчить про укладання кредитного договору і наявність паспорту споживчого кредиту, оскільки він не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форму договору про надання споживчого кредиту; 2) розрахунок заборгованості не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. Відповідачка кожного місяці сплачувала у погашення боргу кошти у розмірі - 500 грн.. Разом з тим, це не свідчить про вчинення конклюдентних дій щодо укладання договору; 3) відповідачка не отримувала досудової вимоги, таким чином Банк порушив порядок досудового вирішення спору; 4) не підтверджено жодним належним та допустимим доказом надання у кредит коштів у сумі - 50 681,89 грн.. У меморіальному ордері зазначено інший номер рахунку ніж в аферті та акцепті; 5) Банк при укладанні договору не дотримався передбачених діючим законодавством вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з позичальником саме тих умов, які він вважає узгодженими (а. с. 86 - 98).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

Акціонерне товариство «Сенс Банк» не скористалось своїм правом на подачу відзиву, відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.03.2024 року апеляційну скаргу адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 було залишено без руху (а. с. 109 - 109 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.03.2024 року апеляційну скаргу адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , було залишено без руху (а. с. 116 - 116 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року. Також частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення, зменшення або відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору у розмірі - 4 026,00 грн. до ухвалення рішення у справі (а. с. 123 - 124).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 02.04.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 01.04.2024 року доставлено до електронної скриньки Акціонерного товариства «Сенс Банк» (а. с. 127).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 02.04.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 01.04.2024 року доставлено до електронної скриньки ОСОБА_1 (а. с. 126 зворотна сторона).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 02.04.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 01.04.2024 року доставлено до електронної скриньки ОСОБА_2 (а. с. 126).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа з ціною позову (62 140,18 грн.) є малозначною, тому згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику його учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Встановлені обставини, визначені відповідно до них правовідносини

16.12.2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа - ОСОБА_1 уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту, відповідно до якої остання запропонувала АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту № 500849874, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: - тип кредиту - «кредитування готівкою»; - сума кредиту- 50 681,89 грн.; - процентна ставка - 23 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 84 місяці (а. с. 4).

Відповідачкою підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а. с. 8 -9), графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а. с. 5 - 6), а також паспорт споживчого кредиту, згідно якого сторони, окрім інших умов, погодили нарахування штрафу за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів у розмірі - 200,00 грн, та за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше - 400,00 грн. Також визначено орієнтовну загальну вартість кредиту - 102 375,33 грн. (а. с. 7 - 7 зворотна сторона).

Відповідачка власноручно ставила підписи на вищевказаних документах, а тому була обізнана про умови кредитування.

Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі - 62 140,18 грн.

По справі виникли правовідносини щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову Банку.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредиту та часткове виконання позичальником зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підтверджені позивачем наданням до справи розрахунку заборгованості за кредитом.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 16 грудня 2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа - ОСОБА_1 уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту, відповідно до якої остання запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту № 500849874, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: - тип кредиту - «кредитування готівкою»; - сума кредиту- 50 681,89 грн.; - процентна ставка 23 % річних; - тип ставки - фіксована; - строк кредиту - 84 місяці (а. с. 4).

Відповідачкою підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а. с. 8 -9), графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а. с. 5 - 6), а також паспорт споживчого кредиту, згідно якого сторони, окрім інших умов, погодили нарахування штрафу за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів, у розмірі - 200,00 грн, та за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше - 400,00 грн. Також визначено орієнтовну загальну вартість кредиту - 102 375,33 грн. (а. с. 7 - 7 зворотна сторона).

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на - АТ "Сенс Банк".

В Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №500849874, від 16 грудня 2021 року, що також підписана відповідачкою, визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а. с. 5 - 6).

Підписавши 16 грудня 2021 року паспорт споживчого кредиту, відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а. с. 7).

За умовами оферти банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі - 50 681,89 грн. (а. с. 4).

Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

Позичальник ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

З наданого АТ "Сенс Банк" розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 лютого 2023 року загальна заборгованість відповідачки, згідно угоди про обслуговування кредитної картки № 500849874 від 16 грудня 2021 року, становить - 62 140 грн. 18 коп. (а. с. 11).

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19.08.2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів апеляційної скарги щодо сплати коштів на погашення заборгованості.

Колегія суддів не бере до уваги надані докази, оскільки скріншот електронного листа без обов`язкових реквізитів, передбачених спеціальними нормативно-правовими актами, що встановлюють вимоги до електронних документів, зокрема Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронні довірчі послуги», не є належним доказом у справі (Постанова КЦС ВС від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18). Скріншот електронного листування не може виступати копією електронного документа, оскільки не містить електронного підпису, і не є електронним документом в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки така копія не дає змогу ідентифікувати особу відправника, і вона не захищена від втручання та виправлення (Постанова КЦС ВС від 19.01.2022 року у справі № 202/2965/21; від 25.05.2022 р. у справі № 457/1153/20). Верховний Суд роз`яснив, що допустимими доказами є, зокрема, зроблені і завірені особами, які беруть участь у справі, роздруківки матеріалів, розміщених в інформаційно-телекомунікаційній мережі (скріншот), із зазначенням адреси інтернет-сторінки, з якої зроблено роздруківку, а також точного часу її отримання. Такі роздруківки підлягають оцінці судом під час розгляду справи нарівні з іншими доказами (Постанова Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20) [4]. На скріншоти поширюються загальні вимоги до доказів, що діють для того чи іншого судового процесу, зокрема, належність, допустимість і достовірність. Так, скріншот повинен мати інформацію щодо предмета доказування, інформацію про дату і час його отримання, найменування сайту, приналежність заявнику, містити дані про особу, яка здійснила його виведення на екран та подальшу роздруківку, програмне забезпечення і використану комп`ютерну техніку.

Відповідно до вищевказаного, колегія суддів не приймає зазначені докази як допустимі та належні, оскільки не можна перевірити їх достовірність та приналежність заявнику.

Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ "Сенс Банк", не довела відсутність заборгованості.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ "Альфа-Банк" (після зміни назви - АТ "Сенс Банк") не повернуті, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у розмірі - 59 140,18 грн.

Вищевказані доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення відповідачкою правовідносин між сторонами та переоцінки доказів, що не є підставою для зміни, скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Апеляційним судом було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до вимог п. п. 1.6.1 ч. 2, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (у редакції на день подачі апеляційної скарги), розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З врахуванням того, що позов було подано юридичною особою - 08.11.2023 року, що позов було задоволено частково у розмірі - 59 140,18 грн., з врахуванням положень п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачки становить - 4 026,00 грн. = 2 684,00 х 150 %.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Троянської Ірини Вадимівни, діючої від імені ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі - 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе