справа №367/5887/23 головуючий у суді І інстанції Одарюк М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Києво-Святошинського відділення (Ірпінь) про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2023 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Києво- Святошинського відділення (Ірпінь), в якому просив суд стягнути з АТ «Київоблгаз Збут» на його користь матеріальний борг у сумі 206,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 930,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що напередодні війни (лютий 2022 р.) відповідачу був переданий показник лічильника в розмірі 1755 куб. м, а після повернення з евакуації у травні авансом, із збільшенням, позивач передав показник 1775 куб. м. За перебільшений обсяг газу 18 лютого 2022 року, 11 квітня 2022 року, 14 травня 2022 року та 10 червня 2022 року відповідачу перераховано 319,69 грн., тобто за 40 куб.м газу. Фактичний обсяг спожитого газу складає, відповідно показникам квартирного лічильника 20 куб.м (1775-1755кубм). Таким чином, сума боргу відповідачем постійно складає 159,80 грн. (20 куб.м х 7,99 грн.). Тим не менш, відповідач СМС, електронними, а потім листовими повідомленнями постійно вимагає сфальсифікований борг в сумі 258,95 грн., тому, що газопостачання за березень квітень 2022 року було розраховано по середньому загальнорічному показнику.

Телефонне спілкування з Відповідачем не призвело до перерахунку по наданим показникам на травень 2022 р. і тому позивач вимушено звернувся до відповідача з претензією, що коштувало 47,00 грн. поштових витрат.

Таким чином, борг Відповідача складає 206,80 грн. (159,80 грн за перебільшену оплату за газ та 47,00 грн. поштові витрати).

Відповідач отримав претензію 16 червня 2023 року, однак відповіді на неї не дав.

Постійні повідомлення про сфальсифікований борг, які надсилає відповідач, доставляються у відкритому вигляді, що у сусідів викликає здивування та призводить до душевних страждань позивача, порушення нормальних життєвих звязків та приниження. Завдана відповідачем моральна шкода полягає в тому, що позивач є людиною похилого віку (82 роки), пенсіонер, інвалід 2 групи з двома протезованими ногами, ветеран праці, дитина війни, позбавлений втілення своїх звичок та бажань, які міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку запитів, претензій, заяв та вимушених для здійснення своїх порушених прав, непростих пересувань з палицею. Внаслідок чого позивач відчуває додаткове навантаження, що ще більше додає душевних страждань з урахуванням стану та подальшого ушкодження здоров`я. Виходячи із засад розумності і справедливості, розмір грошового відшкодування моральної шкоди оцінює у 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, а саме 20 930,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Києво-Святошинського відділення (Ірпінь) про відшкодування шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 03 червня 2024 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.

Зазначає, що у позовній заяві хронологічно доведено, що виставлений відповідачем борг у розмірі 258,95 грн. є повним свавіллям. Борг нараховано не по показниках лічильника, як того вимагали умови договору та норми діючого законодавства, а по середньому загальнорічному показнику, про що свідчили телефонні пояснення відповідача. При цьому, апелянт здійснив оплату за спожитий газ з перебільшенням, про що свідчать надані квитанції.

Дії відповідача завдають позивачу моральної шкоди, адже принижують його честь, гідність, престиж та ділову репутацію як громадського активіста. Порушуючи стосунки з оточуючими людьми внаслідок підриву репутації.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Києво-Святошинського відділення (Ірпінь) про відшкодування шкоди, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги були надіслані до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Києво-Святошинського відділення (Ірпінь). За даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, судову кореспонденцію відповідач отримав 28 червня 2024 року та відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України, в редакції на час надходження апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання, отримуваних за адресою: АДРЕСА_1 .

12 червня 2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо грубого порушення умов взаємного договору, в якій вимагав на підставі фактичних показників його газового лічильнику і отриманих від нього коштів невідкладно зробити перерахунок і повернути йому незаконно привласнені кошти, посилаючись на те, що фахівцями АТ «Київоблгаз Збут» Києво-Святошинського відділення ( Ірпінь) було нараховано борг у розмірі 418,84 грн. за термін військових дій у м. Бучі. Позивачем не були передані показники лічильника за березень - квітень 2022 року, і тому його газопостачання було розраховано по середньому загально річному показнику, хоча газопостачання в місті в цей час було відключене. В травні позивачем були передані показники в розмірі 1775, а в лютому показники були 1755. Позивач сплатив за лютий, березень, квітень та травень 2022 року 319,69 грн. за 40 куб.м газу, але фактично обсяг спожитого газу - 20 куб. м.

Також позивач надав рахунки на сплату за спожитий природний газ за червень, липень, дублікат квитанції від 10 червня 2022 року про оплату газопостачання на суму 79,99 грн. та квитанції про оплату за газопостачання на суму 79,90 від 18 лютого 2022 року, 11 квітня 2022 року та 14 травня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності належними та допустимими доказами позовних вимог як в частині порушень прав позивача відповідачем, так і спричинення моральної шкоди.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ЦК України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГРС та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

Пункт 5 Глави 3 Розділу І Кодексу ГРС встановлює, що взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

12 квітня 2006 року між ВАТ «Київоблгаз» Ірпінської філії по експлуатації газового господарства та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з газопостачання №96050, за умовами якого виконавець зобов`язався безперервно надавати споживачеві - наймачеві квартири та членам його сім`ї, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутового споживання з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та тиску, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний або скраплений газ і користування послугами за встановленими згідно із законодавством цінами в термін і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 4.3 Договору, при наявності лічильника газу розрахунок споживача за надані послуги з газопостачання проводиться за діючими цінами на підставі фактичних показань лічильника газу. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця. Показники лічильника передаються споживачем станом на дату звітного місяця в абонентську службу виконавця, не пізніше 1 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 23 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ, визначеними згідно з умовами договору розподілу природного газу в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 24 Порядку, розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділів V та VI цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. При здійсненні постачання природного газу в рамках комерційної пропозиції постачальника строк оплати рахунка постачальника визначається комерційною пропозицією постачальника. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Як передбачено п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Відповідно до п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З наданих позивачем квитанцій встановлено, що в дублікаті чека №9260-5726-1183-9050 від 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 за обліковим рахунком передав показники лічильника 1745-1755 (за січень 2022 року); в дублікаті чека №9265-7411-7084-7378 від 11 квітня 2022 року ОСОБА_1 за обліковим рахунком НОМЕР_1 передав показники лічильника 1755-1765 (за березень 2022 року).

Відомості про передачу показників лічильника відповідачу в інші періоди (до травня 2023 року включно) позивач не надав, а тому на підставі п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС відповідач мав право розрахувати фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача на рівні планового місячного об`єму споживання.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності факту безпідставного нарахування відповідачем боргу у розмірі 258,95грн. та безпідставності позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.

За положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що позивач належними та допустимими доказами не довів ані протиправність дій відповідача ані причинно-наслідковий зв`язок між моральними стражданнями і діями відповідача, апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права при ухваленні рішення.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова