УХВАЛА

16 вересня2024 року

м. Київ

справа № 465/5754/13-ц

провадження № 61 - 12208 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

2. Франківський районний суд міста Львова ухвалою від 15 травня 2024 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про обставини виникнення технічної помилки під час надсилання ухвали Франківського районного суду міста Львова від 05 травня 2015 року (провадження №2/465/544/15) до Єдиного державного реєстру судових рішень та причини неможливості виправлення судового рішення іншим судовим рішенням, та невідповідність ухвали Франківського районного суду міста Львова від 19 серпня 2019 року щодо перебування справи в провадженні судді Козюренка Р. С., який ухвалу суду про прийняття до свого провадження вказаної цивільної справи не ухвалював.

3. Львівський апеляційний суд постановою від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 травня 2024 року залишив без змін.

4. У вересні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та зобов`язати Франківський районний суд міста Львова роз`яснити обставини виникнення і суть технічної помилки під час надсилання ухвали Франківського районного суду міста Львова від 05 травня 2015 року (провадження №2/465/544/15) до Єдиного державного реєстру судових рішень та причини неможливості виправлення судового рішення іншим судовим рішенням і невідповідність ухвали Франківського районного суду міста Львова від 19 серпня 2019 року щодо перебування справи в провадженні судді Козюренка Р. С., який ухвалу суду про прийняття до свого провадження вказаної цивільної справи не ухвалював.

5. Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

6. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

7. Так, відповідно до пункту 21 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення.

8. Частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

9. Отже, ухвала суду першої інстанції щодо роз`яснення судового рішення не віднесена до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, так як переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 21 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України. Оскільки постанова апеляційного суду ухвалена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо роз`яснення судового рішення, яка не може бути переглянута судом касаційної інстанції, то і постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за результатами такого апеляційного перегляду, не підлягає перегляду у в касаційному порядку.

10. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

11. Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

12. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на касаційне оскарження деяких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на оскарження таких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

13. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

14. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

15. Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

16. Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

17. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України, тому не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

Є. В. Петров

/підпис/

О. М. Ситнік