Дата документу 17.09.2024 Справа № 333/5263/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/807/1711/24 Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Є.У.№ 333/5263/22 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_3 на праві власності належить нежитлове приміщення А-1 площею 246,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_2 було укладено типовий індивідуальний договір №85017281 про надання послуг з постачання теплової енергії. За період з 01.11.2021 по 31.07.2022 заборгованість за спожиту теплову енергію становить 55 367,07 грн. Посилаючись на вказані обставини, просив про задоволення позову.

У січня 2023 року Концерн «МТМ» подав заяву про заміну неналежного відповідача, в якій зазначав, що власником нежитлового приміщення, в яке позивачем надаються послуги з теплопостачання, є ОСОБА_1 , яка і зобов`язана нести витрати з утримання нерухомості, у тому числі і щодо витрат на теплопостачання.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від08 лютого 2023 року клопотання Концерну «МТМ» задоволено. Замінено ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Коумнарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2024 року позов Концерну «Міські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2022 у розмірі 55 367,07 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 2 481,00 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила оскаржувана рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволення позову.

На думку апеллянта, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, оскільки не дав належної оцінки наданим нею доказам. Так скаржник зазначала, що з 01.11.2021 між сторонами був укладений типовий індивідуальний договір №85017281 про надання послуг з постачання теплової енергії. Зазначено, що згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 Концерном «МТМ для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затвердженні Рішенням Виконавчого комітету ЗМР від 11.10.2021 №374. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох часток витрат окремо та складається з першої ставки (умовно-змінні витрати) та другої ставки (умовно-постійні витрати). Також апелянт вказувала про те, що, рішенням Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 про відключення нежитлової будівлі ФОП ОСОБА_2 та Запорізької обласної спілки споживчих товариств по АДРЕСА_1 належне їй приміщення відключено від мереж (системи) централізованого опалення.

Окрім того, співвласником приміщення за цією ж адресою є Запорізька обласна спілка споживчих товарів, загальна площа будівлі за вказаною адресою складає 3046 кв.м., при цьому площа, що належить відповідачці, становить 246,2 кв.м. Запорізька обласна спілка споживчих товарів вже зверталась до Господарскього суду Запорізької області, яким було встановлено, що дійсно вказане приміщення не опалюється, а тому ОСОБА_1 не може бути споживачем теплової енергії, отже не можна вважати, що позивачем доведені належними та допустимими докази позовні вимоги.

Також апелянт просила про відшкодування їй витрат на правову допомогу, яку попередньо оцінила у 6 000,00 грн.

Концерн «МТМ» отримав копію апеляційної карги та ухвалу про відкриття апеляційного провадження 23.07.2024 о 23:00:09 (а.с.121)

Відзив на апеляційну скаргу Концерну «МТМ» в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходив .

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» суд першої інстанції виходив із їх доведеності і обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомого майна, площею 246,2 кв.м. (реєстраційний номер 01) за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано 13.01.2014 за ОСОБА_1 (а.с.36-39).

Правовідносини між позивачем та відповідачем щодо надання послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 регулюються типовим індивідуальним договором №85017281 (за номером особового рахунку), вважається укладеним з 01.11.2021 (а.с.21-22).

Відповідно до наданого Концерном «МТМ» розрахунку основного боргу за договором №85017281 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2021 по липень 2022 року, у власника виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 55 367 гривень 07 копійок (а.с.9).

Позивач здійснював повідомлення ФОП ОСОБА_2 про нарахування плати за комунальні послуг за адресою АДРЕСА_1 , за адресою реєстрації його як фізичної особи підприємця, а саме: АДРЕСА_2 , про що свідчить реєстр на відправку листів актів взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 (а.с.19).

Згідно з актом на зняття приладу обліку на держповірку від 29.01.2021, складеного за участі представника Концерну «МТМ», представника споживача ФОП ОСОБА_2 в особі ОСОБА_4 , було знято на держповірку прилад обліку теплової енергії в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 про відключення нежитлової будівлі ФОП ОСОБА_5 та Запорізької обласної спілки споживчих товариств по АДРЕСА_1 від мереж (системи) централізованого опалення останнім було надано дозвіл на відключення нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від мереж (системи) централізованого опалення.

Згідно з інформації по нарахуванням споживача, викладеної у формі таблиці, яка містить розрахунки за період з листопада 2021 року по липень 2022 року за такими даними: постачання теплової енергії - 0 гривень; постачання теплової енергії - теплові втрати - 36 437 гривень 22 копійки; постачання теплової енергії (постійна) - 18 767 гривень 85 копійок; абонентська плата - 162 гривні 00 копійок, а всього на загальну суму 55 367,07 гривень (а.с.79).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Опалювальна площа (об`єм) будинку - загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

Опалювальна площа (об`єм) (квартири, будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу, без урахування площв лоджій, балконів, терас.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 2 ст.317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Концерн «Міські теплові мережі» на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору споживачі не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається через те, що вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч.6 ст.633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Розділом VI Методики розподілу визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні та встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії / приладів-розподілювачів теплової енергії / вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Пунктом 5 Договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.

Згідно з пунктом 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

У визначений нормативними актами строк співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та безпосередньо з ОСОБА_2 як наймачем приміщення в інтересах власниці майна ОСОБА_1 не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до Акту №2252 здавання-приймання робіт (послуг) за договором №2252 здійснено опломбування приладу обліку тепла (а.с.61).

Відповідно до Акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік за договором №.02.2021 у приміщенні, яким користувався ОСОБА_2 , проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку теплової енергії (а.с.59).

14.09.2021 ОСОБА_2 звернувся до Концерну МТМ із заявою про відключення нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання (а.с.62).

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 відповідачу було надано дозвіл на відключення нежитлової будівлі.

Таким чином із вказаного випливає, що доводи апеляційної скарги про те, що станом на листопада 2021 - липень 2022 нежитлове приміщення вже було відключене від системи опалення спростовується матеріалами справи.

Посилання апелянта на судове рішення Господарського суду Запорізької області не може бути прийнято судом, оскільки предмет розгляду вказаної справи були зовсім інші правовідносини.

Проведені розрахунки щодо вирахування заборгованості здійсненні представником позивача в судовому засіданні не спростовані, відповідач контррозрахунку не надала, за такого суд першої інстанції обґрунтовано прийняв розрахунок заборгованості, наданий представником позивача як належний доказ.

Будинок по АДРЕСА_1 , в якому розташоване нежитлове приміщення належне відповідачу, обладнано вузлом комерційного обліку.

Пунктами 8,9 Правил надання послуг з постачання теплової енергії визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.

На виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

На підставі викладено суд дійшов правильного висновку, що відповідачу надавалися послуги з постачання теплової енергії. Однак відповідач не виконав свої обов`язки по оплаті послуги з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість за період з 01.11.2021 року по 31.07.2022 на загальну суму 55 367,07 гривень, що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №85017281 (а.с.9).

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м.Запоріжжі. Відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР.

Відсутність фактичного споживання відповідачем теплової енергії не спростовує доводи позивача щодо наявності заборгованості по оплаті постачання теплової енергії. Так, згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 використовують двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії. Ці тарифи затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 №374 (з наступними змінами).

Двоставковий формат тарифу передбачає компенсацію двох частин витрат. Це умовно-змінні витрати, які залежать від обсягів спожитої теплової енергії і формується за показами приладу обліку. Ці витрати виникають в опалювальний період. І умовно-постійні витрати, до яких відносяться, зокрема, витрати щодо транспортування та постачання теплової енергії, обслуговування обладнання. Ці витрати виникають на протязі всього року і розраховуються помісячно рівними частинами в опалювальний та між опалювальний періоди. Їх розмір не залежить від обсягів спожитих послуг.

Також за п.7.2.43. Наказу Міністерства палива та енергетики України №71 від 14.02.2007 «Про затвердження Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» у разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів.

З розрахунку наданого Концерном «МТМ» видно, що Концерном «МТМ» понесені витрати, нарахування яких не залежить від того споживав відповідач теплову енергію чи не споживав. Такі витрати складаються із: теплові втрати у розмір 36437,22 гривень, постійні витрати у розмірі 18767,85 гривень, абонентська плата у розмірі 162 гривні (а.с.79).

Відтак аналіз викладено свідчить про те, що висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують їх, із вказаного слідує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а тому оскаржуване рішення у відповідності до норм статей 374,375 ЦПК України слід залишити без змін.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга відповідачки залишена без задоволення, понесенні останньою витрати на правничу допомогу компенсації не підлягають

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков