Справа №760/3600/24 6/760/235/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, в якій просило замінити стягувача у виконавчому листі по справі № 2-2158/11 за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2011 року, з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент».

Заява мотивована тим, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року право вимоги до боржника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором від 02 липня 2007 року № 242/П/55/2007-980, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

30 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01 відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Брайт Інвестмент».

Ураховуючи викладене заявник просив замінити сторону у виконавчому листі, а саме - стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент».

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду питання, в судове засідання не з`явились, що відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження. Представник заявника просив проводити розгляд заяви у його відсутність.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Суд установив, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2011 року, яке набрало законної сили, позов Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість по кредиту в сумі 56 066,32 грн, судові витрати в сумі 680,66 грн, а всього - 56 746,98 грн.

19 грудня 2011 року представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» було отримано виконавчий лист на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2011 року.

05 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank, згідно з яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги, в тому числі й до боржника за кредитним договором від 02 липня 2007 року № 242/П/55/2007-980.

30 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01, згідно з яким право вимоги, в тому числі й до боржника за кредитним договором від 02 липня 2007 року № 242/П/55/2007-980 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент».

Відповідно до пункту 1 цього Договору «за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первинний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному Кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників за кредитними договорами, та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у Нового кредитора у зв`язку із набуттям прав на умовах цього Договору, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору…»

З Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги, укладеного 30 вересня 2020 року вбачається, що до правонаступника стягувача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 липня 2007 року № 242/П/55/2007-980.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 512, 513 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, тобто процесуальне правонаступництво можливо на будь-якій стадії цивільного процесу, а згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Так, у частині першій, частині другій статті 442 ЦПК України вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець, аналогічна норма міститься і в пункті 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями частини п`ятої статті 442 ЦПК України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Тож, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Якщо строки звернення виконавчого документу до виконання пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

Крім того, враховуючи висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду вважає, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони стягувача протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 2-85/11 (провадження № 61-14892св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, питання щодо заміни стягувача у виконавчому листі може ставитися як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення за умови дійсних строків його пред`явлення до виконання, а у разі якщо строки звернення виконавчого документу до виконання пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків.

Як вже встановлено судом, на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2011 року, представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 19 грудня 2011 року було отримано виконавчий лист.

На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції станом на 01 квітня 2011 року).

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Отже, враховуючи, що виконавчий лист № 2-2158/11 був виданий 19 грудня 2011 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та строк пред`явлення до виконання за ним сплинув до набрання чинності цим законом, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-2158/11 до виконання становить один рік з дня набрання рішенням законної сили.

В матеріалах справи відсутні відомості, що зазначений више виконавчий лист був пред`явлений до виконання первісним кредитором та за ними відкрито виконавче провадження.

Таким чином з моменту отримання виконавчого листа до моменту звернення до суду з цією заявою пройшло більше 12 років, що свідчить про звернення заявником до суду поза межами строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однак звертаючись із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, ТОВ «Брайт Інвестмент» одночасно не звертається до суду з клопотанням про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На переконання суду, заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема, не в межах виконавчого провадження або після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Будь-яких посилань чи вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа вказана заява про заміну стягувача у виконавчому листі не містить, а отже звернення із заявою, яка містить вимогу про заміну сторони стягувача у виконавчому листі щодо боржника відбулося поза межами строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому підстави для заміни сторони стягувача у виконавчому листі суду відсутні.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 55, 260, 442 ЦПК України, статтями 512, 513, 514, 516 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна