ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1553/24

Головуючий у першій інстанції Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/706/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 01.06.2023, м. Прилуки,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила установити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1975 та диплома про навчання серії НОМЕР_2 від 27.06.1975. Заява обґрунтовується тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно із записами трудової книжки, оскільки вона видана на прізвище « ОСОБА_2 », а в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують зміни її прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 » та з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Крім того, не враховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1970 по 17.06.1975 в Київському технологічному інституті легкої промисловості відповідно до диплома про навчання, оскільки він виданий на прізвище « ОСОБА_6 », що не відповідає її дошлюбному прізвищу.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки встановлення факту, що підтверджує наявність трудового стажу (до якого входить час навчання) можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу і направити справу для продовження її розгляду до суду І інстанції. Доводи скарги зводяться до того, що заінтересована особа відмовила зарахувати страховий стаж саме із-за невідповідності прізвища в трудовій книжці « ОСОБА_2 » і у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, де вказано « ОСОБА_4 », а також зазначення прізвища у дипломі « ОСОБА_6 », в той час, як у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вказано « ОСОБА_3 ».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копіями паспорта громадянина України та картки платника податків, наразі прізвище заявника « ОСОБА_5 » (арк. 4, 5).

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 прізвище заявниці російською мовою записано « ОСОБА_3 », як і у перекладі з російської мови на українську; у дипломі серії НОМЕР_2 зазначено, що його видано « ОСОБА_7 » (їх копії на арк. 7, 8, 9).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.11.2012 № 5, 04.10.2012 реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внесено запис про актовий запис № 437 від 21.06.1975, згідно з яким відомості про чоловіка зазначені як ОСОБА_8 , а про дружину - « ОСОБА_7 », прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_2 » (арк. 11).

У трудовій книжці, а також у свідоцтві про розірвання шлюбу, про які йдеться, прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « ОСОБА_9 » (їх копії на арк. 12, 13).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 18.12.2012 № 6, 03.09.2012 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції внесено запис про актовий запис № 26 від 16.09.1986, де відомості про чоловіка записані « ОСОБА_10 », а про дружину - « ОСОБА_11 ».

16.02.2024 відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ухвалено рішення № 95 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. У цьому рішенні зазначено, що трудовий стаж останньої не розраховано: за результатами розгляду документів, доданих нею до заяви, до страхового стажу не враховано періоди згідно з записами у трудовій книжці і в дипломі, оскільки трудову книжку видано на прізвище « ОСОБА_2 », але наявними документами підтверджено зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 » і з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »; зазначене у дипломі дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » не відповідає документально підтвердженому дошлюбному прізвищу « ОСОБА_3 » (копія рішення арк. 14 зворот).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами), якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 у справі № 560/17953/21, зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету їх встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

3 урахуванням наведеного апеляційний суд виснує, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України, і що згідно з матеріалами справи наразі нема перешкод для розгляду вимог останньої саме у такому порядку.

Отож оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для належного вирішення питання про відкриття провадження у ній.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення у належний спосіб питання про відкриття провадження у ній.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Дату ухвалення постанови визначено згідно з приписом ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий: Судді: