Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5192/24
Провадження №: 2-н/332/518/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сапунцов Вадим Дмитрович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (надалі ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат») нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати у розмірі 185 532,74 грн, за період з липня 2022 року по квітень 2024 року.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 3 ст. 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено у розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно до ч. 1. ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 з 01.01.2014 знаходиться у трудових відносинах з ТОВ ««Запорізький титано-магнієвий комбінат») на посаді майстра основної виробничої дільниці.

Відповідно до довідки ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 07.05.2024 № 249 заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 за період з липня 2022 року по квітень 2024 року складає 185 532,74 грн.

Виходячи зі змісту вищевказаної довідки, ОСОБА_1 дізнався про розмір не виплаченої йому підприємством заробітної плати 07 травня 2024 року. Разом з тим в заяві про видачу судового наказу не зазначено інших відомостей або пояснень стосовно моменту виникнення права вимоги.

За встановлених обставин стягнення заборгованості, яку заявник просить стягнути з боржника, не можна вважати безспірним, а тому згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України щодо заявленого стягнення може існувати спір про право.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З наданих до заяви про видачу судового наказу додатків вбачається, що заявником не додано до заяви безспірних доказів на підтвердження того факту, що з моменту виникнення права вимоги не пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або не пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову за такою вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 19, 160, 163, 165, 166, 258-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатЗубенко Олександр Анатолійович, у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Ухвалу надіслати заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. Д. Сапунцов