Номер провадження 2/754/2483/24
Справа №754/2840/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

позивача і представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача і представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позиції учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 15 000,00 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час Деснянським районним судом м. Києва відкрито спрощене провадження у справі № 754/1609/24 за позовом позивача про розірвання шлюбу. Позивач самостійно виховує та утримує дітей. З відповідачем не вдавалось дійти згоди в питанні спільного матеріального утримання неповнолітнього сина, який постійно проживає з позивачем. З відповідачем не вдавалось до останнього часу дійти згоди в питанні матеріального утримання сина. Відповідач не приймає участь у житті спільних дітей, і зокрема малолітнього сина, його утриманні та вихованні, не цікавиться станом здоров`я дітей, а зокрема сина, його хворобою, щоденними потребами. Крім того, дитина потребує постійного лікування, у тому числі медикаментозного, корекційної роботи і інших видів оздоровлення, а також малолітній син здійснює навчання у ТОВ «Фаховому передвищому коледжі «Оптіма», на підставі договору № 03 від 11.08.2023, у зв`язку з чим вимушена звертатись до суду з вказаним позовом.

Скориставшись правом подачі відзиву, відповідач ОСОБА_3 вказує, що визнає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 4 000,00 грн., при цьому зазначає, що жодним чином не ухиляється від участі в житті дітей в законних та справедливих межах, в тому числі від утримання та виховання. Крім того, жодних вимог про оплату витрат, про стягнення яких позивач звернулась до суду, остання не заявляла в досудовому порядку. Заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 15 000,00 грн. сторона позивача опирається на визначені саме такої суми на витрати, що з правої точки зору є додатковими витратами. При цьому відповідач є фізичною особою-підприємцем. За перший квартал 2024 року дохід відповідача склав 78 000,00 грн., тобто 26 000,00 грн. за місяць. Відповідач не має у власності автомобіля чи інших матеріальних речей, при цьому стягнення з відповідача щомісячних аліментів у розмірі 15 000,00 грн. на утримання однієї дитини є стягненням майже 60% від отриманого на даний час доходу за календарний місяць. Тому справедливим розміром щомісячних аліментів відповідач вважає 4 000,00 грн. та сплату за окремою домовленістю чи в результаті іншого судового вирішення спору про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина.

29 квітня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено про те, що у відзиві від 08.04.2024 не спростовано належними та допустимими доказами те, що відповідач не приймає участі у вихованні свого сина та не приймає участі у фінансовому забезпеченні свого сина. Також, у відзиві відповідач зазначає, що не ухиляється від участі в житті дітей в законних та справедливих межах, в тому числі від утримання та виховання, але в той же час, не наводить будь-яких доказів, які б могли підтвердити, яким саме чином відповідач приймає участь у вихованні та утриманні спільних дітей, а зокрема сина. Враховуючи, що неповнолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні і даний факт відповідачем не спростовується, дитина потребує стабільної, щомісячної матеріальної допомоги з боку батька, який має обов`язок по утриманню свого неповнолітнього сина. На переконливу думку позивача, відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ураховуючи його вік та працездатність, звичайні потреби дитини, ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини на постійній основі до досягнення нею повноліття. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що на його думку, аліменти у розмірі 15 000,00 грн. обґрунтовуються на доказах, які з точки зору є додатковими витратами на дитину. Позивач категорично не погоджується з таким твердженням відповідача, з огляду на те, що аліменти це кошти на утримання дитини, аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. Вважаємо, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

Процесуальні дії та рішення суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 28.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 04.03.2024 постановлено прийняти цивільну справу до свого провадження та призначено здійснювати розгляд справи за правилами та у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги про стягнення аліментів в заявлених розмірах, заперечували. Зазначили, що відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 4000,00 грн.

Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1997 року, який розірвано відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року (а.с 12, 47).

За час спільного проживання подружжя у сторін народилося двоє дітей син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що дитина проживає з позивачем та відповідачем в одному помешканні, перебуває на утриманні матері нетривалий термін, що не заперечується сторонами і не підлягає доказуванню.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з ЄДР, Витягу з реєстру платника податків.(а.с.53-55)

Відповідно до наданої відповідачем декларації за 1 квартал 2024 року та копії банківської виписки, прибуток відповідача склав 78 000,00 грн. (а.с.56-61)

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2 563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн.

При цьому, згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року і яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон, зокрема відносить випадки, коли дитина, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із лікуванням.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Тобто, законодавство чітко розділяє обов`язок сплати аліментів і обов`язок нести додаткові витрати на дитину, відповідно ніяк не можуть бути підставою обґрунтування розміру щомісячних аліментів.

Поряд з цим, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача.

Позивачем не наведено підстав повного задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 15 000,00 грн. щомісячно, зокрема не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні.

Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, на догляді неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача сторонами до суду не надавалося, є фізичною особою-підприємцем. За перший квартал 2024 року дохід відповідача склав 78 000,00 грн., тобто 26 000,00 грн. за місяць, що підтверджується випискою з банку.

Крім того, відповідачем на користь позивача здійснювались щомісячні грошові перекази на утримання дитини, що підтверджуються копіями банківських квитанцій, які наявні в матеріалах справи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача.

Також, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача, який не заперечує щодо стягування з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн.

Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо його матеріального становища.

Суд, оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, враховує відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні сина, діючи виключно в найкращих інтересах дитини, виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення його права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати сина, з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, з огляду на те, що відповідач позов визнав частково, виходячи з матеріального становища сторін, суд вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 28.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 192, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 11, 27,84,104, 105,110, 111, 112, 180, 181,182, 184,191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 27 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.09.2024.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон