Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Микита М-Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із вказаною заявою мотивуючи її тим, що отримавши право на призначення пенсії за віком, вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з відповідною заявою та документами для призначення пенсії. Однак, листом ГУ ПФУ в Закарпатській області від 12.07.2024 року №0700-0201-8/44333 їй повідомлено про те, що за результатами розгляду вищевказаної заяви, ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 72 від 03.07.2024 року.

Причинами відмови у призначенні пенсії за віком зазначено те, що до страхового стажу, зокрема, не зараховано періоди:

- роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 виданої на прізвище ОСОБА_2 , оскільки в долученому свідоцтві про шлюб № НОМЕР_2 зазначено прізвище ОСОБА_3 (українською), а в свідоцтві про шлюб № НОМЕР_3 зазначено прізвище ОСОБА_3 (українською);

- навчання згідно диплому № НОМЕР_4 , виданого на прізвище ОСОБА_4 , оскільки відсутні документи про зміну прізвища.

З цього приводу заявниця зазначає, що нею не здійснювалася зміна прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 . Причиною різного написання її прізвища в одну літеру є його переклад з російської на українську мову відповідальними працівниками.

Вказує, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 10.08.1964 року, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вершкове, Кустанайської області, Казахстан. Оскільки в країні її народження в державних органах офіційно вживається російська мова, її прізвище у свідоцтві про народження було зазначено саме російською мовою як ОСОБА_3 .

Зазначає, що 11.04.1981 року вона вийшла заміж за ОСОБА_5 і змінила своє прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 , що підтверджує витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 15.06.2024 року.

Посилається на те, що перебуваючи у вищевказаному шлюбі, вона влаштувалась працювати на Бродовську швейну фабрику, яка стала її першим місцем роботи, а тому саме керівником вказаної швейної фабрики і було заведено її трудову книжку НОМЕР_1 та заповнено її перший аркуш, де ним зазначено її прізвище ОСОБА_6 , ім`я ОСОБА_7 , по-батькові ОСОБА_8 , дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіту - середня, спеціальність - робоча, дату заповнення - 01.03.1982 рік, підпис власника книжки (мій підпис), підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки ОСОБА_9 .

13.10.1982 року шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області складено відповідний актовий запис №235, що підтверджує виданим повторно свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_6 від 15.06.2024 року.

Вказує на те, що після розірвання цього шлюбу вона вирішила повернути собі дошлюбне прізвище. Однак у вищевказаному свідоцтві про розірвання шлюбу відповідальними особами було здійснено переклад її прізвища з російської мови ОСОБА_3 на українську мову ОСОБА_3 , тому майже у всіх наступних документах, де фігурувало її дошлюбне прізвище, почали зазначати прізвище перекладене на українську мову ОСОБА_3 .

Так, 23.07.1983 року їй було видано диплом про закінчення Дрогобицького кооперативного технічного училища №023400, який було складено двома мовами українською та російською. При цьому, у вказаному дипломі її прізвище українською мовою зазначено як ОСОБА_3 , а російською як ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 15.06.2024 року, при укладенні 05.05.1984 року між нею та ОСОБА_10 шлюбу, її прізвище до реєстрації шлюбу зазначено українською мовою як ОСОБА_3 .

Зазначає, що кожного разу при зміні її прізвища у вищевказану трудову книжку вносилися відповідні записи, а саме підстава зміни прізвища, перекреслення старого прізвища та зазначення нового (аркуш перший трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1982 року).

Однак, не зважаючи на те, що після розірвання шлюбу між заявницею та ОСОБА_5 її прізвище почали майже всюди зазначати українською мовою як ОСОБА_3 , у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.03.1982 року відповідальними особами його було помилково зазначено російською мовою як ОСОБА_3 .

Повідомляє також суд, що після розірвання останнього шлюбу вона залишила собі прізвище колишнього чоловіка ОСОБА_11 , що підтверджує свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_7 від 05.08.2011 року.

Загалом у вищевказаній трудовій книжці було змінено прізвища шляхом їх перекреслення у наступному порядку ОСОБА_2 та залишено не перекресленим діюче прізвище ОСОБА_11 .

У зв`язку з цим заявниця вважає, що як трудова книжка серії НОМЕР_1 від 01.03.1982 року в якій зазначено її прізвище на російській мові як ОСОБА_3 , так і диплом № НОМЕР_4 від 23.07.1983 року, який виданий на її прізвище на українській мові як ОСОБА_3 , належать одній і тій самій особі. А тому, рішення ГУ ПФУ України в Закарпатській області про відмову заявниці у призначенні пенсії порушує її право на призначення та отримання пенсії, яке гарантоване Конституцією України та спеціальним законодавством України.

У судове засідання заявниця не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак її представник адвокат Пайда М. подав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутності та відсутності його довірителя, заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено, що згідно паспорта серії НОМЕР_8 виданого 30.12.1997 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області прізвище, ім`я, та по батькові, дата народження та місце народження заявниці значаться як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - село Вершкове Кустанайської області, Казахстан, РНОКПП НОМЕР_9 .

Також судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 10.08.1964 року, та встановлено, що таке видане на ім`я ОСОБА_12 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в у книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 10.08.1964 року зроблено відповідний актовий запис за № 131.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 15.06.2024 року, встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , 11.04.1981 року уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за № 34. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

З виданого повторно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_6 від 15.06.2024 року, встановлено, що 13.10.1982 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 розірвано про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис №235. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 (на українській мові).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 15.06.2024 року, встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , 05.05.1984 року уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за № 40. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14 . З цього ж витягу вбачається, що такий шлюб було розірвано 29.01.1986 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 15.06.2024 року, встановлено, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , 23.02.1990 року уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №133. З цього ж витягу вбачається, що такий шлюб було розірвано 27.04.2011 року.

Разом з тим, до матеріалів даної справи заявницею долучено і свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_10 від 05.08.2011 року, яким підтверджується як розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 , так і присвоєння дружині після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_11 .

01.03.1982 року на заявницю було заповнено трудову книжку серії НОМЕР_1 на першому аркуші якої зазначено прізвище ОСОБА_6 , ім`я ОСОБА_7 , по-батькові ОСОБА_8 , дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіту - середня, спеціальність - робоча, дату заповнення -01.03.1982 рік, підпис власника книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки ОСОБА_9 .

З першого аркушу трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1982 року також вбачається і те, що кожного разу при зміні прізвища заявниці через укладення чи розірвання нею шлюбу у трудову книжку вносилися відповідні записи, а саме підстава зміни прізвища, перекреслення старого прізвища та зазначення нового.

Загалом у трудовій книжці було змінено прізвища заявниці шляхом їх перекреслення у наступному порядку Бадо - Берец (на російській мові) - ОСОБА_14 та залишено не перекресленим діюче прізвище ОСОБА_11 .

23.07.1983 року заявниці було видано диплом про закінчення Дрогобицького кооперативного технічного училища №023400, який складено двома мовами українською та російською. При цьому, у вказаному дипломі прізвище заявниці українською мовою зазначено як ОСОБА_3 , а російською як ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено у пункті 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_12 є однією і тією ж особою, вказаною у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.03.1982 року та дипломі № НОМЕР_4 про закінчення Дрогобицького кооперативного технічного училища, виданого 23.07.1983 року та на думку суду зазначена розбіжність виникла у зв`язку із здійсненням перекладу прізвища на українську мову, а тому суд приходить до висновку, що заявниця довела ті обставини, на які вона посилалися як на підставу своїх вимог.

Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документа, суд приходить до висновку, що заявниця обґрунтовано звернулася до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому дана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії та номер НОМЕР_8 , виданий Ужгородським MB УМВС в Закарпатській області від 21.10.2009 року; ідентифікаційний код: НОМЕР_9 ), правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1982 року та диплома № НОМЕР_4 про закінчення Дрогобицького кооперативного технічного училища, виданого 23.07.1983 року на прізвище ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 19.09.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк