Провадження №: 2/336/326/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Сайбель К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у загальній сумі 35366, 31 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 06.03.2019 року.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 06.03.2019 року. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі по тексту договір), що підтверджується підписом у заяві. Також позивач вказав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту, яку додано до позовної заяви.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, відповідач ОСОБА_1 , отримавши кредитну картку, користуючись кредитними коштами, порушила зобов`язання за кредитним договором, а саме, несвоєчасно і не в повному обсязі погашала заборгованість за кредитом. Станом на 07.07.2023 року відповідач має заборгованість 35 366, 31 грн., яка складається з такого: 28 787, 69 грн. - заборгованість за кредитом; 6578, 62 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі - стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 35 366, 31 грн. та судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 2684, 00 грн.

07.08.2023 року ухвалою судді в справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін.

11.01.24 представник відповдіач адвокат Калініна-Заєць Ю.М. надала клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що відповідачка 06.09.2023 здійснила переказ у розмірі 860 грн., 06.09.2023 у розмірі 191,72 грн., 06.01.2024 у розмірі 541,61 грн, 08.01.2024 у розмірі 1000 грн. До клопотання долучений скріншот, вочевидь з програми «Приват 24».

06.02.2024 позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути заборгованість за договором б/н від 06.03.2019 у розмірі 32 260,76 грн (28787,69 грн за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту), 3473,07 заборгованість за простроченими відсотками), а також судові витрати. До заяви долучений розрахунок заборгованості.

02.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме 3-х квитанцій за травень 2024 року на суму 1300 грн.

10.08.2024 надійшло клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, в якому зазначено, що борг зменшився до суми у розмірі 29960,76 грн. Із змісту клопотання випливає, що відповідач визнає борг у цій сумі, однак просить суд розстрочити виконання рішення суду.

Розгляд справи неодноразово відкладався. Зокрема, за клопотанням представника відповідача через його зайнятість в іншій справі, задля укладення мирової угоди, уточнення розміру заборгованості тощо, а також через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але у клопотанні, доданому до позовної заяви, вказав, що не заперечує проти розгляду справ за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг уклала договір б/н від 06.03.2019 року з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (виписка з Єдиного державного реєстру та копія Статуту - а. с. 69; 70-72).

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті- заяві та у відповідному додатку, що містить основні умови кредитування (а. с. 22-23; 24-25)

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, 06.03.2019 року видав ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії якої до 02/23 року. Також надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту (а. с. 20-21).

З наданої позивачем Виписки за договором № б/н від 06.03.2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, у період з 06.03.2019 року по 09.08.2021 року погашала заборгованість за кредитом. Навіть станом на 02.08.2019 р., на 26.04.2020 р., у період з 24.06.2020 р. по 02.08.2020 р., з 04.09.2020р. по 21.10.2020 р., з 08.11.2020 р. по 15.12.2020 р., станом на 20.12.2020 р., у період з 30.01.2021 р. по 16.02.2021 р., станом на 05.03.2021 р., у період з 06.08.2021 р. по 09.08.2021 р. на вказаній кредитній карті після погашення заборгованості певний час знаходився залишок власних коштів відповідача (тобто, суми, зазначені позитивно, без знаку «мінус»). Це свідчить про те, що відповідач визнавала умови кредитного договору та виконувала його (а. с. 13-19).

Починаючи з 13.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 нерегулярно та не в повному обсязі погашала заборгованість за кредитним договором, а з 20.02.2022 р. відповідач взагалі перестала погашати заборгованість, тому на 01.01.2023 року (станом на останній місяць дії картки) у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитом у загальній сумі 35366, 31 грн., яка складається з наступного: 28787, 69 грн. - заборгованість за кредитом; 6578, 62 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом(а. с. 9-12; 13-15).

Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 06.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті- заяві та у відповідному додатку, що містить основні умови кредитування (а. с. 22-23; 24-25).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд бере до уваги обставини стосовно того, що ОСОБА_1 визнавала дійсність цього кредитного договору, оскільки отримувала і витрачала кошти, надані кредитором у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії якої до 02/23. З Виписки за договором № б/н від 06.03.2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, у період з 06.03.2019 року по 09.08.2021 року погашала заборгованість за кредитом. Починаючи з 13.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 нерегулярно та не в повному обсязі погашала заборгованість за кредитним договором, а з 01.03.2022 року взагалі перестала погашати заборгованість за кредитним договором. (а. с. 21; а. с. 13-19)

Крім того, ОСОБА_1 не заперечувала проти збільшення лімітного кредиту (з дати укладання договору кредитний ліміт встановлено 7000 грн., з 23.07.2020 р. кредитний ліміт збільшено до 17000 грн.; останнє збільшення лімітного кредиту до 27000 грн. відбулося 25.08.2021 р.), оскільки продовжувала користуватися кредитними коштами та до 06.08.2021року частково погашала заборгованість. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами:

Довідкою про надання кредитної картки (а.с.21); довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а. с. 20); випискою про рух коштів за договором б/н від 06.0.2019 р. (а. с. 13-19).

З 20.02.2022 р. відповідач взагалі перестала погашати заборгованість, тому на 01.01.2023 року (станом на останній місяць дії картки) у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитом у загальній сумі 35 366, 31 грн., яка складається з наступного: 28 787, 69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6578, 62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Причому банк не нараховував проценти за період з часу закінчення терміну дії картки до дати подачі позову до суду (а. с. 9-12; 13-15).

З урахуванням внесених відповідачем грошових коштів на погашення заборгованості, банк 06.02.2024 зменшив позовні вимоги до 32 260,76 грн (28 787,69 грн за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту), 3473,07 заборгованість за простроченими відсотками), а також судові витрати.

Долучений до заяви про зменшення позовних вимог розрахунок заборгованості не спростований відповідачем, а тому суд бере до уваги саме таку суму заборгованості станом на 06.02.2024.

В подальшому відповідач у травні 2024 року здійснила 3 платежі на загальну суму 1300 грн., що підтверджено відповідними копіями квитанції, які долучені представником відповідача до підсистеми «Електронний суд» 02.06.2024.

Вказана обставина позивачем не заперечувалася, новий розрахунок заборгованості не надавався.

Тому суд визначає остаточну суму заборгованості таким чином: 32 260,76 1300 = 30 960,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM7BIZGA від 17.07.2023 року (а. с. 73), який в силу ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки часткове задоволення вимог позивача відбулося після звернення із позовом до суду.

Що стосується клопотання про розстрочку виконання судового рішення.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ст. 267 ч.1 ЦПК України).

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе клопотання відповідача про розстрочку задовольнити частково.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.435 ЦПК України).

Частини четверта та п`ята статті 435 ЦПК України передбачають, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Разом з тим, судом встановлено те, що відповідач на тепер знаходиться у скрутному матеріальному становищі, перебуває у відпустці по догляду за двома дітьми ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення дітьми 6 років, її чоловік має заборгованість перед фінансовою утсановою за рішенням суду у справі № 336/212/24. З витягу з державних реєстрів прав власності на нерухоме майно вбачається, що відповідач має на праві власності лише частку квартири, що розташована у м. Донецьку на тимчасово окупованій території України, тобто відповідач фактично не має будь-якого достатньо цінного майна, на яке можливо звернути стягнення чи здійснити добровільне відчуження для добровільного виконання рішення суду.

Вказані обставини підтверджені належними доказами.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Верховний Суд України у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26грудня 2003року №14 вказує, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи надзвичайні обставини, зумовлені введенням на території України воєнного стану, фінансове становище відповідачки, яка від виконання рішення суду не ухиляється, крім того позовні вимоги визнала, здійснювала часткове погашення заборгованості після подачі позову до суду, наявність об`єктивних даних, які перешкоджають виконанню рішення суду з поважних причин, суд дійшов висновку про необхідність розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором строком на 10 місяців, чим буде досягнуто баланс інтересів сторін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 526, 611, 626, 629, 1049-1050, 1054 ЦК України, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.03.2019 року в загальній сумі 30 960,76 гривень.

Розстрочити виконання рішення суду в цій частині строком на 10 (десять) місяців шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 32 260,76 гривень рівними частинами - по 3226,08 гривень щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684, 00 грн.

Відомості, передбачені п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», ; місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д. Адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.09.2024.

Суддя Є.С. Боєв

13.08.24