ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5136/22

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/138/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління ( служба) у справах дітей Чернігівської міської ради

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене о 16 год. 28 хв. у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила визначити спосіб її участі у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом: встановлення зустрічі кожної п`ятниці та суботи з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності ОСОБА_2 , до досягнення дитиною повноліття; проведення спільного відпочинку з онуком щороку - 14 днів у лютому, до досягнення дитиною шкільного віку, та 20 днів у липні, без присутності ОСОБА_2 . Побачення і відпочинок повинні відбуватися за місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 , в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр та інших громадських місцях), що призначені для його повноцінного відпочинку та відповідають віку і стану здоров`я дитини, із правом виїзду дитини на території України з обов`язковим повідомленням ОСОБА_2 про місце перебування і стан здоров`я дитини. Встановити необмежене спілкування позивачки з онуком особисто засобами поштового, телефонного та електронного зв`язку.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивачки - ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_5 , під час народження якого в цей же день померла. Батько був записаний в порядку ч.2 ст.135 СК України. Розпорядженням №57 від 03 березня 2020 року Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області встановлено малолітньому ОСОБА_5 статус дитини-сироти у зв`язку зі смертю матері, визначено, що дитина перебуває в родині бабусі ОСОБА_1 . Розпорядженням №133 від 05 червня 2020 року Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_5 та призначено позивачку його опікуном. ОСОБА_1 зареєструвала онука за місцем своєї реєстрації в селі Довжик Чернігівського району і разом з ним проживала в м.Чернігові. ОСОБА_2 , який був співмешканцем доньки позивачки, на початку літа 2022 року звернувся до ОСОБА_1 щодо визнання за ним батьківства і запропонував всім покинути межі України в зв`язку з військовим станом. Рішенням Чернігівського районного суду від 01 вересня 2022 року визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 . За доводами позивачки, відповідач після постановлення рішення забрав у бабусі дитину і зник, не повідомивши про місце перебування дитини. На спроби ОСОБА_1 домовитись з ним про участь у вихованні та спілкуванні з онуком відповідач не реагує.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2023 року позов задоволено частково; визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлено наступний порядок спілкування: один раз на тиждень кожної суботи або неділі з 10.00 год. до 12.00 год. в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини, у присутності батька дитини ОСОБА_2 , за умови: - задовільного стану здоров`я дитини та сприятливих погодних умов; - попередження за добу батька дитини про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення йому смс-повідомлення; встановлено необмежене спілкування ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами поштового, телефонного та електронного зв`язку; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. Суд виходив з найкращих інтересів дитини і взяв до уваги право баби на спілкування з онуком, участь в його житті та вихованні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати в повному обсязі і повністю задовольнити її позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав оцінки доводам позивачки та жодним чином не обгрунтував, чому саме не підлягають задоволенню вимоги в частині встановлення зустрічей з онуком без присутності батька, а також проведення спільного відпочинку з онуком щороку без присутності батька та чому побачення та відпочинок не можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 . Також позивачка вказує, що суд розглянув спір за відсутності відповідного висновку орагну опіки та піклування. За доводами позивачки, судом не враховано всіх істотних обставин у справі, зокрема тієї обставини, що дитина внаслідок трагічної загибелі матері позбавлена материнської любові та піклування, яку, як єдиний найближчий родич по материнській лінії, намагалась дати ОСОБА_1 . Вважає, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу негативного впливу спілкування баби з онуком без присутності батька на психологічний стан дитини. Позивачка категорично заперечує твердження ОСОБА_2 про неналежний її догляд за дитиною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Відповідач вказує, що запропонований позивачкою спосіб побачень є обтяжливим для дитини, а час - надто тривалим, адже ОСОБА_1 є лише іншим членом родини і на неї не покладений рівний із батьком обов`язок щодо виховання та утримання дитини. Вважає, що спілкування баби з онуком має відбуватися, проте не може порушувати звичний режим життя дитини, порядок його дошкільного навчання та дозвілля, а також права батьків на особисте виховання дитини, зважаючи на його вік. За доводами ОСОБА_2 , позивачка фізично не може проводити спільний відпочинок з дитиною протягом 34 календарних днів на рік, оскільки працює на умовах повного робочого часу за змінним графіком роботи. Відповідач вказує, що ані до позовної заяви, ані в подальшому в окремому клопотанні, попри розгляд справи за правилами загального позовного провадження, доказів, наданих до апеляційної скарги, до суду надано не було, а матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталася з відповідним клопотанням до суду першої інстанції та не надано доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції, що виключає можливість дослідження поданих разом з апеляційною скаргою доказів та посилання на них при прийнятті судом апеляційної інстанції рішення. Також ОСОБА_2 зазначає, що в ході підготовчого судового засідання 15 серпня 2023 року представник позивачки відмовився від заявленого клопотання про витребування письмового висновку Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради щодо визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком, отже апеляційний суд позбавлений можливості витребовувати акт обстеження умов проживання та висновок щодо вирішення даного спору в третьої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 і відповідно бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6, 9, 10 т.1).

У свідоцтві про народження дитини відомості про батька були записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11 т.1).

Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області №57 від 03 березня 2020 року встановлено малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини-сироти у зв`язку зі смертю матері (а.с.12 т.1).

Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області №133 від 05 червня 2020 року встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_5 і призначено ОСОБА_1 його опікуном (а.с.13 т.1).

Згідно з довідками Довжицького старостинського округу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області станом на 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 і її онук ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживають (а.с.14, 23 т.1).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Чернігівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) внести зміни до актового запису №62 від 25 лютого 2020 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 (а.с.15-17 т.1).

Згідно з розпорядженням Чернігівської районної військової адміністрації Чернігівської області №86 від 15 листопада 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що втратив статус дитини-сироти у зв`язку з визнанням батьківства ОСОБА_2 ; припинено опіку над малолітнім ОСОБА_5 ; звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над малолітнім ОСОБА_5 ; визнано такими, що втратили чинність, розпорядження голови районної державної адміністрації від 03 березня 2020 року №57 «Про встановлення статусу дитини-сироти» та від 05 червня 2020 року №133 «Про встановлення опіки» (а.с.77 т.1).

ОСОБА_6 , власник квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , надав нотаріально завірену згоду на проживання у вказаній квартирі ОСОБА_1 (а.с.154 т.1).

Згідно з довідкою на а.с. 22 т.1 ОСОБА_1 з 12 листопада 2014 року працює в ТОВ «АТБ-маркет»; з 21 жовтня 2021 року - на посаді заступника керуючого магазином на умовах повного робочого часу за змінним графіком роботи; з 15 березня 2020 року по 18 лютого 2023 року оформлена відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України).

Частиною другою статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

У відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Положення статті 8 Конвенції поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

З аналізу наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ вбачається, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй у спілкуванні з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Установивши, що між сторонами існує спір щодо участі позивачки у спілкуванні з дитиною і вирішити його самостійно сторони не можуть, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що баба має право на спілкування та виховання онука.

Проте суд апеляційної інстанції частково вважає слушними доводи апеляційної скарги і враховує наступне.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У своїй апеляційній скарзі, а також у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 наполягала на необхідності витребування акту обстеження умов проживання дитини і висновку щодо розв`язання спору про визначення порядку спілкування з дитиною.

Клопотання позивачки було задоволено протокольною ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року і для повного та об`єктивного розгляду справи витребувано в Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення порядку спілкування ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_7 , а також акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №36 від 26 січня 2024 року затверджено висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_7 , яким встановлено, що за місцем проживання баби за адресою: АДРЕСА_2 створені необхідні умови для перебування дитини; враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган оіпки та піклування вважає за можливе спілкування ОСОБА_1 з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком ОСОБА_2 , кожного четверга з 18.00 год. до 19.00 год. та один раз на тиждень кожної суботи або неділі з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності батька дитини, за умови: задовільного стану здоров`я дитини; попередження батька за добу про можливість спілкування з онуком шляхом направлення йому смс-повідомлення; відвідуваня позашкільних навчальних закладів; обов`язкового повернення дитини батьку в обумовлений час; дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанова від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Отже, наданий на вимогу суду висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_7 є лише одним із доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Вказаний висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про необхідність спілкування ОСОБА_1 з онуком саме в присутності батька дитини і лише в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр та інших громадських місцях), які призначені для повноцінного відпочинку дитини, як про то зазначено у рішенні суду першої інстанції. Матеріали справи також не містять таких відомостей і відповідачем не доведено, що побачення не можуть відбуватися без його присутності і за місцем проживання позивачки. ОСОБА_2 не надав доказів, що ОСОБА_1 діє не в інтересах сім`ї і свого онука.

Надані відповідачем до суду першої інстанції фотографії не можуть з достовірністю свідчити про неналежні умови за місцем проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки з них неможливо встановити, коли і де саме вони були зроблені.

Вирішуючи питання щодо визначення порядку та способів участі баби у вихованні та спілкуванні з онуком, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що не встановлено жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про негативну поведінку позивачки щодо онука, та зважаючи на неприязні стосунки між позивачкою та відповідачем, малолітній вік дитини (якій наразі лише повних 3 роки), фактичне проживання більше одного року дитини з батьком, необхідність дотримання звичного розпорядку дня дитини, з метою уникнення негативних наслідків для дитини, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини в контексті найбільш привабливого варіанта саме для останньої вважає за необхідне встановити наступний порядок і способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 : за попередньою домовленістю у відсутності батька кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 до 13.00 год., за умови: задовільного стану здоров`я дитини; попередження за добу батька дитини про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення йому смс-повідомлення.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає на даний час неможливим задоволення позовних вимог в частині проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з онуком щороку 14 днів у лютому та 10 днів у липні з можливістю виїзду дитини з території України, оскільки це призведе до тривалої розлуки дитини з батьком і може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Проте суд звертає увагу, що в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про порядок і способи участі баби у вихованні та спілкуванні з онуком, сторони не позбавлені права повторно ставити таке питання.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2023 року змінити в частині визначення часу, порядку та способу побачень з дитиною.

Встановити наступний порядок і способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 : за попередньою домовленістю у відсутності батька кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 до 13.00 год., за умови:

- задовільного стану здоров`я дитини;

- попередження за добу батька дитини про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення йому смс-повідомлення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

Повний текст постанови складено 2 лютого 2024 року.

Головуючий: Судді: