СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5765/24
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

19 вересня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 р. до суду надійшов вказаний позов.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Місце реєстрації відповідача в Святошинському районі м. Києва не встановлено.

Місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_1 (соціальний заклад), що юрисдикційно не відноситься до Святошинського районного суду м. Києва.

Позивач також є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (соціальний заклад), що юрисдикційно також не відноситься до Святошинського районного суду м. Києва.

Таким чином, встановлено, що позивач та відповідач на даний час мають зареєстроване місце проживання в Дніпровському районі м. Києва.

Таким чином, розгляд даної справи не належить до підсудності Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до положень ст.27 ЦПК України, оскільки відповідач немає місця реєстрації на території Святошинського району м. Києва.

Матеріали справи не містять доказів , які б давали підстави згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність в Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, вирішення спору має здійснюватись за переконанням судді в суді за місцем зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування відповідача.. Оскільки суд не вправі засосовувати альтернативну підсудність самостійно, то застосовує загальні правила підсудності за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Таким чином встановлено, що справа не належить до територіальної підсудності Святошинського районного суду м. Києва, а належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а саме: Дніпровського районного суду м. Києва у відповідності до ч.1 ст. 27 ЦПК України за місцем реєстрації відповідача.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розгядати конкретну справу.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного вважаю за необхідне направити справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Керуючись ст. 27, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- передати за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ, вул. Пластова, 3).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Бабич Н.Д.