печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михальчук Ольга Вікторівна про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

09 вересня 2024 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, а саме: здійснити поділ рухомого майна транспортного засобу MAZDA CX-5, 1998 куб.cм., 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , в такий спосіб: у порядку поділу спільного майна подружжя визнати право приватної власності за ОСОБА_3 на транспортний засіб марки MAZDA CX-5, 1998 кyб. cм., 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за частку останнього у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки MAZDA CX-5, 1998 кyб. cм., 2022 року випуску, номер кузов НОМЕР_1 , y розмірі 1/2 частки вартості транспортного засобу, що становить 594 000,00 грн.

Предметом позову є поділ спільного майна подружжя - транспортного засобу MAZDA CX-5, 1998 куб.cм., 2022 року випуску, кyзовa № НОМЕР_1 , який придбаний під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в шлюбі, за спільні кошти подружжя. Ціна позову становить 1 188 000, 00 грн.

Позивач обрав спосіб реалізації захисту свого права на частку у спільній сумісній власності: здійснити поділ спільного майна (неподільна річ) шляхом визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивача відповідно частини вартості автомобіля в розмірі 594 000 грн.

У заяві посилається на те, що ухвалою суду від 06 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михальчук Ольга Вікторівна про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Забезпечено позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,- шляхом накладення арешту на транспортний засіб MAZDA CX-5,1998 куб.cм., 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Однак, відповідач ОСОБА_3 04 червня 2024 року в ТЦС 2142 на підставі договору купівлі-продажу перереєструвала транспортний засіб на іншу особу. Зазначені дії явно свідчать про намір ОСОБА_3 унеможливити виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене просив: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в розмірі 594 000 грн., які знаходяться на рахунках в банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_5 , за винятком коштів, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів та платежів, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до них матеріали, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Як визначив Пленум ВСУ в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Постановою Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21 (провадження № К/9901/27591/21) визначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У заяві про забезпечення позову не наведено реальної загрози та доводів щодо невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду.

Доводи представника позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михальчук Ольга Вікторівна про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Суддя О.Л. Бусик