Провадження № 2/369/4921/23
30.04.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
за участі секретаря Лоу А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 022» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -
У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 022» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ними укладено договір №8393963 від 02.10.2020 року про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони по АДРЕСА_1 , а відповідно з 11 травня 2021 року на підставі додаткової угоди №1 до договору №8393963 від (02.10.2020 року) від 11.05.2021 року пунктом 1.2 договору визначено, що послуги надавалися за адресою, яка вказана в Додатку №1. Так, згідно п. 1 Додатку №1 до Договору адреса об`єкта АДРЕСА_2 .
Проте з лютого місяця 2022 року та до 8 березня 2023 (включно) відповідачем не здійснено жодної оплати, відповідач не призупинив договір, хоча послуги з охорони продовжувались йому надавати. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яку він в добровільному порядку не сплачує.
Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №8393963 від 02.10.2020 року в загальній сумі 7250 грн. (сім тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.), яка складається з: 6750, 00 грн. сума боргу за надані послуги по договору, 500,00 грн. штрафні санкції передбачені п. 5.1.1 договору та понесені судові витрати.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.
02.10.2020 року між ТОВ «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 022» та ОСОБА_1 укладено договір № 8393963 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони.
Відповідно до умов договору, виконавець надавав обраний замовником перелік послуг визначених п. 1.3. Договору а саме: - п.п. 1.3.1. Договору: «Охорона Об`єкта - здійснюється виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування (надалі - ГШР) з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт».
Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги з 02 жовтня 2020 року по 10 травня 2021 надаються за адресою, яка вказана в додатку № 1 адреса об`єкта по АДРЕСА_1 , а відповідно з 11 травня 2021 року на підставі додаткової угоди №1 до договору №8393963 від (02.10.2020) від 11.05.2021 року пунктом 1.2 договору визначено, що послуги надавалися за адресою, яка вказана в Додатку №1. Так, згідно п. 1 Додатку №1 до Договору адреса об`єкта АДРЕСА_2 .
Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 2 визначаються у додатку № 1 вартість обраних замовником послуг складає 500,00 грн. за один місяць їх надання.
Відповідач не виконує грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. Станом на дату подачі позову сума заборгованості відповідача за отримані по договору послуги складає 7250 грн.
Окрім того п. 5.1.1. договору встановлено, що за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг протягом календарного місяця, зобов`язується оплатити штрафні санкції у розмірі 100% вартості послуг виконавця, зазначених в п. 2. додатку № 1 до договору, що становить 500,00 грн.
Таким чином, за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг, з відповідача підлягає стягненню в розмірі штраф у розмірі 500,00 грн.
Статтями 11, 509 ЦК України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.
Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 628, 629 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 259,263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 022» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 022» заборгованість за Договором № 8393963 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 02.10.2020 року в загальній сумі 7250 грн. (сім тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.), яка складається з: 6750 грн. 00 коп (шість тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп) сума боргу за надані послуги по договору, 500, 00 грн. (п`ятсот гривень 00 коп.) штрафні санкції передбачені п. 5.1.1 договору та сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп).
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Суддя Андрій ВОЛЧКО