Справа № 521/3599/24
Провадження № 2/522/5412/24
12 вересня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м.Одеси 14.03.2024 року надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 32 135,95 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 26.12.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 321063», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обставини, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні ушкодження. Постановами Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2022 року у справі № 522/1141/22 та від30.09.2022 року у справі № 522/957/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі в рамках договору прямого врегулювання в розмірі 32 135,95 грн. Згідно з пп.38.1.1. п.38.1.ст.38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому на думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 32 135,95 грн та судові витрати по справі: витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн та судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси за місцем заподіяння шкоди (ч.6 ст.28 ЦПК України).
14.06.2024 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В.
Справу суддя отримала 17.06.2024 року.
Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 645743 від 17.06.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 03.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 19.06.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 22.07.2024 року.
У зв`язку з відсутністю відзиву розгляд справи відкладено на 12.09.2024 року.
У судове засідання 12.09.2024 року сторони не з`явилися, справа розглядається без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Заяв по суті справи також не було надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 17.09.2024 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що 26.12.2021 року о 15:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 321063», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обставини, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні ушкодження.
Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2022 року (справа № 522/1141/22, суддя Бондар В.Я.) (а.с. 12).
Крім того постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 року (справа № 522/957/22, суддя Федчишена Т.Ю.) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (а.с. 13-14)
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Власником постраждалого автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний № НОМЕР_3 (а.с. 9 зв.).
Відповідно до інформації ТДВ СК «Альфа-Грант» на момент скоєння ДТП автомобіль «ВАЗ 321063», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1059528 (а.с. 8).
29.12.2021 року потерпіла сторона звернулась з повідомлення ЦВ до ТДВ СК «Альфа-Грант». (а.с. 9)
Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 29.12.2021 року (а.с. 10), Консультації про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , ремонтної калькуляції № 60-D/10/78 від 26.12.2021 року (а.с. 16-18), страхового акту № ЦВ/21/8440 (а.с. 19) та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 20).
Згідно Консультації про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту станом на дату оцінки дорівнює 83 366,28 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 15).
На рахунок потерплої сторони було виплачено 23.02.2022 страхове відшкодування у розмірі 32 135,95 грн. ,про що надано платіжну інструкцію (а.с. 21)
Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами Закону України «Про страхування».
Вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Підставою заявлених позивачем вимог є положення ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до підпункту «а», підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння , що встановлено постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 року, а тому страховик обґрунтовано звернувся до суду, оскільки після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що у позивача виникло право на стягнення із відповідача виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 32 135,95 грн. в порядку регресу, що підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим позов слід задовольнити.
Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.
Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано:
- витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, укладений між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери», завдання-доручення № 203 від 16.11.2022 року до договору про надання правничої допомоги №від 14.05.2019 року, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 23.11.2023 року до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, детальних розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 23.11.2023 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року-згідно якого вартість виконаних робіт становить 8 000 грн., платіжне доручення від 18.11.2022 року № ID-187752 на суму 63 000 грн.
Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв.
З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. та судовий збір у розмір 3 028 грн.
Керуючись ст.ст. 11-16, 22, 979, 990, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1, 2, 3, 13, 19, 42, 43, 48, 49, 59, 76-81, 82, 89, 95, 102, 106, 110, 141, 209, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 17.09.2024 року.
Суддя: Домусчі Л.В.