Номер провадження: 22-ц/813/6165/24
Справа № 504/2554/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А.Ф.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 504/2554/24

Провадження номер: 22-ц/813/6165/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- заявниця ОСОБА_1 ,

- боржник ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за заявою адвоката Резуненко Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою адвоката Резуненко Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року, постановлену у складі судді Сафарової А.Ф., про відмову у видачі судового наказу,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року адвокат Резуненко Денис Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення заяви та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 1-2).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала суду мотивована тим, що заявниця звернулася до неналежного суду не за місцем свого зареєстрованого місця проживання, а за місцем реєстрації боржника (а. с. 19 19 зворотня сторона).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Резуненко Денис Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що помилковим є висновок суду про необхідність звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів до суду за зареєстрованим місцем проживання боржника. Діюче процесуальне законодавство серед загальних правил підсудності передбачає альтернативну підсудність за позовами про стягнення аліментів тобто або за місцем реєстрації місця проживання відповідача, або за зареєстрованим місцем проживання позивача. Таким чином, заявниця не порушила загальні правила підсудності справ, тобто звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів до належного суду (а. с. 21 23).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.06.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Резуненко Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року (а. с. 27 - 27 зворотна сторона).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 28.06.2024 року документ в електронному вигляді «01 (Р) Відкриття» від 28.06.2024 року доставлено до електронної скриньки ОСОБА_4 (а. с. 28 зворотна сторона).

Рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти про особисте вручення (а. с. 34).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2024 р. закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Резуненко Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі, визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

14.06.2024 року адвокат Резуненко Денис Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якій просить суд видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення заяви та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 1-3)

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Резуненка Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини (а. с. 19 - 20).

По справі виникли правовідносини щодо підсудності заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дослідивши наявні у справі матеріали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з частиною 1статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Перелік підстав для відмови у видачі судового наказу є вичерпним.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За правилами частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1

Також, з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання боржника є - АДРЕСА_2 .

Таким чином, заявниця, виходячи з правил альтернативної підсудності, правильно визначилася із судом, до якого необхідно звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а саме до суду за місцем свого зареєстрованого місця проживання, яким є - Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про видачу судового наказу порушив вищезазначені норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, що є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Резуненка Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1.ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Резуненка Дениса Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе