РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

присяжних - Бойко Я.М., Яремко М.З.

при секретарі - Заверуха О.Б.

розглянувши у закритому судовому засіданні у місті Львові в порядку окремого провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу зазаявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усиновлення повнолітньої особи, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою про усиновлення повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що з 14.08.1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Райківською селищною радою Бердичівського району, Житомирської області, актовий запис №23. Дружина від першого шлюбу має сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 1996 року він з дружиною та її сином проживають однією сім`єю, він у повній мірі займався вихованням сина, у них склались дружні, сімейні та гармонійні взаємовідносини. Зазначив, що власних дітей не має, тому вважає ОСОБА_4 рідним сином, а останній вважає заявника батьком, оскільки став сиротою ще неповнолітнім. На даний час виникла потреба в юридичному оформленні родинних відносин, оскільки має поважний вік, хворіє, має ІІ групу інвалідності, дружина теж хворіє, тому потребують догляду та допомоги. Його дружина та сам ОСОБА_4 підтримують бажання юридично оформити батьківство.

В судове засідання заявник не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та заяву задовольнити в повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують та просять задоволити.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про усиновлення.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до ч.4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, як визначено статтею 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

За положеннями ч.2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до положень ст. 211 СК України, у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років.

З аналізу положень ч. 1, 3-5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням, та виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" повнолітня особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією особою, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини.

Судом встановлено, що 14.08.1996 року між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Райківською селищною радою Бердичівського району, Житомирської області, актовий запис №23.

Як зазначає заявник, його дружина ОСОБА_3 від першого шлюбу має сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.09.1983року та серії НОМЕР_3 від 14.08.2019 року, є ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22.02.2024 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, своєю заявою від 20.03.2024 року ОСОБА_2 дав згоду на усиновлення його заявником ОСОБА_1 .

Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави стверджувати, що заявник ОСОБА_1 має бажання усиновити повнолітнього ОСОБА_2 , між ними дійсно існують близькі сімейні відносини як між батьком та сином, рішення про усиновлення є свідомим вибором як усиновлювача ОСОБА_1 , так і усиновлюваного ОСОБА_2 , різниця у віці між ними складає більше 18 років, перешкод, визначених статтею 212 Сімейного кодексу України, для усиновлення ОСОБА_2 , судом не встановлено, вказані особи не мають на меті іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку між собою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про усиновлення підлягає задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 усиновлювачем повнолітнього ОСОБА_2 .

Згідно із ст.225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

За правилами ч. 4 ст. 314 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 83, 258-259, 264-265, 268, 293-294, 313-314, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усиновлення повнолітньої особи - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) усиновлювачем повнолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 314 ЦПК України усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.

Присяжні Бойко Я.М.

Яремко М.З.