КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6807/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса №203994 таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. видано виконавчий напис №203994 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал`заборгованості в розмірі 27 242,46 гривень.

Уважає, що виконавчий напис №203994 вчинено приватним нотаріусом Остапенко Є.М. з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, передбаченого законодавством України, оскільки такий вчинено за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору №630129865 від 08 травня 2014 року та за наявності спору щодо заборгованості.

Вказав, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: 1 073,60 гривень - судовий збір за подання позовної заяви; 536,80 гривень - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову; витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати виконавчий напис №203994, вчинений приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. від 22 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 гривень; витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за №203994, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором №630129865, укладеним 08 травня 2014 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6 610,40 грн, з яких: 1 610,40 грн - витрати по сплаті судового збору; 5 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлену позивачем, з 20 000,00 гривень до 5 000,00 гривень, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження доказів.

Вказує, що у позовній заяві зазначено про орієнтовний розмір судовий витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких становить 20 000,00 гривень. Також вказано, що у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України додаткові докази щодо понесених судових витрат у частині витрат на правову (правничу) допомогу будуть надані додатково суду протягом 5 (п`яти) днів з дня ухвалення рішення по справі.

Вказує, що у зв`язку з тим, що розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи позивач був позбавлений можливості своєчасно надати суду першої інстанції додаткові докази, що підтверджували б розмір понесених судових витрат.

З метою підтвердження обсягу наданих послуг було подано копію Акту наданих послуг №1 від 26 грудня 2023 року, з якого убачається, які послуги були отримані від адвоката та згідно яких фіксованих цін надано копію рахунку на оплату, з якого убачається вартість послуг та інші докази, що в сукупності надають змогу визначити надані послуги та їх вартість.

Вказує, що позивачем подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку на подання доказів, що підтверджують розмір понесених у зв`язку із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу.

Звертає увагу, що суд позбавлений права самостійно зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги у випадку, якщо відсутнє клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Шевченківського районнного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року у справі №761/37161/23 в частині стягнення 5 000,00 гривень скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

В судовому засіданні адвокат Машков К.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подану апеляційну скаргу підтримав просив його задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Машкова К.Є., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині визначення відшкодування суми витрат за надання професійної правової допомоги, відтак в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Стягнувши 5 000,00 гривень витрат за професійну правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг. Відтак, суд зробив висновок, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5000,00 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказав, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи становить 20 000,00 гривень.

02 жовтня 2023 року між адвокатом Машковим К.Є. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, предметом якого є надання правничої (правової) допомоги в об`ємі та на умовах передбачених договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору адвокат зобов`язався надавати клієнту консультації та роз`яснення з юридичних питань, усні і письмові довідки щодо законодавства, складати та підписувати в інтересах Клієнта заяви, позовні заяви, скарги та інші документи правового та процесуального характеру; здійснювати представництво клієнта в державних органах, установах, організаціях, в тому числі в суді, правоохоронних органах, а також перед нотаріусоами, громадянами та юридичними особами; адвокат здійснює захист інтересів клієнта в процесі попереднього слідства та в суді; надає інші види юридичної допомоги, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 3.1 договору сторони погодили, що за послуги адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що буде визначений у додатковій угоді.

02 жовтня 2023 року між адвокатом Машковим К.Є. та ОСОБА_1 укладено додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 02 жовтня 2023 року, відповідно до якої сторони домовились, що адвокат надає клієнту правничу допомогу щодо оскарження в Шевченківському районному суді міста Києва виконавчого напису №203994, виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М., а саме: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, прийняття участі у судових засіданнях (у випадку їх проведення).

За пунктом 2 сторони домовились, що гонорар за виконання пункту 1 додатку до договору від 02 жовтня 2023 року є фіксованим, становить 20 000,00 гривень та перераховується на рахунок адвоката протягом 3 днів з моменту ухвалення Шевченківським районним судом міста Києва судового рішення.

08 грудня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено оскаржуване рішення.

11 січня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява про поновлення строку, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України на подання: копії акту наданих послуг №1 від 26 грудня 2023 року, копії рахунку №1 на оплату, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копії ордеру (а.с. 36-37).

Відповідно до даних акту наданих послуг №1 від 26 грудня 2023 року, підписаного адвокатом Машковим К.Є. та Непом`ящим М.Г., адвокатом надано послуги на суму 20 000,00 гривень.

Із змісту акту наданих послуг №1 убачається, що адвокатом надано такі послуги:

- надання усних консультацій правового характеру:

o у вимогах про оскарження виконавчого напису нотаріуса;

o у вимогах про відшкодування моральної шкоди;

o щодо зупинення стягнення за виконавчим написом протягом строку оскарження такого виконавчого напису у суді;

- підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, комунікація з приватним виконавцем протягом часу оскарження виконавчого напису;

- підготовка доказової бази щодо подачі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;

- складення тексту позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;

- складення заяви про вжиття заходів забезпечення позовної заяви;

- формування пакету документів та відправка їх до суду;

- складення заяви приватному виконавцю про прийняття ухвали Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/37161/23 від 13 жовтня 2023 року про зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого документу та перевірка її виконання.

Всього 20 000,00 гривень (а.с.38).

02 квітня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення витрат на надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста києва від 04 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 84,87-88).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договору про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 02 жовтня 2023 року сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання професійної правової допомоги, який становить 20 000,00 гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною 4 статті 137 ЦПК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне:

"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Враховуючи надані суду документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відшкодування заявлених представником позивача витрат у розмірі, обумовленому угодою між сторонами, є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними із витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Відтак суд першої інстанції за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною 3 статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, зробив правильний висновок про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами чинного законодавства, а також висновками Верховного Суду про застосування норм права, відтак доводи апеляційної скарги відхиляються, як такі, що не спростовують висновків суду.

Ураховуючи наведене, у відповідності до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова