КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2024 року місто Київ.

Справа №757/47576/23-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6434/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді (судді-доповідача) Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєдналось Державне підприємство «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року (у складі судді Ільєвої Т.Г., повний текст складено 26.12.2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного академії аграрних наук України, ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, скасування наказу про призначення, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в якій позивач просив суд:

- визнати незаконним (протиправним) та скасувати Наказ Національної академії аграрних наук України № 276-к від 28 вересня 2023 року, про звільнення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України»;

- визнати незаконним (протиправним) та скасувати Наказ Національної академії аграрних наук України № 277-к від 29 вересня 2023 року про призначення ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України»;

- поновити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України».

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Наказом Національної академії аграрних наук України № 80-к від 05 квітня 2023 року він був призначений виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» з 05 квітня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Наказом Національної академії аграрних наук України № 276-к від 28 вересня 2023 року ОСОБА_2 було звільнено з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» 28 вересня 2023 року, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Водночас, наказом Національної академії аграрних наук України № 277-к від 29 вересня 2023 року було призначено ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» з 29 вересня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Трудовий контракт між позивачем та НААН в письмовій формі не укладався.

Позивач вказує, що призначення у встановленому законодавством порядку керівника вказаного підприємства не відбулося, тому строк дії укладеного з позивачем трудового договору не закінчився, що свідчить про незаконність його звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Вказані обставини в сукупності послугували підставою для звернення до суду з метою захисту та відновлення порушених прав.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним (протиправним) та скасовано Наказ Національної академії аграрних наук України № 276-к від 28 вересня 2023 року, про звільнення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України»;

Поновлено ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України».

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 29 грудня 2023 року подав через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконне та необґрунтоване.

Вказує, що на виконання наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.03.2013 року № 253 "Про затвердження Методичних рекомендацій застосування критеріїв визначення ефективності управляння об`єктами державної власності" Національною академією аграрних наук України, як органом управління, здійснено моніторинг ефективності фінансово-господарської діяльності ДП "ДГ "Радехівське" ІСГ КР НААН". За результатами моніторингу було встановлено, що в період часу з 01.04.2023 року по 01.07.2023 року (коли обов`язки керівника підприємства виконував позивач ОСОБА_2 ), кредиторська заборгованість підприємства збільшилась у декілька разів.

Зазначає, що Наказ Президента Національної академії аграрних наук України про звільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків директора ДП "ДГ "Радехівське" ІСГ КР НААН" від 28.09.2023 року № 276-к було прийнято в межах повноважень та на законних підставах з метою припинення неефективного управляння підприємством та запобіганню банкрутства державного підприємства.

Вважає, що, враховуючи положення трудового законодавства та зміст наказу про призначення позивача виконуючим обов`язки директора підприємства, позивач був призначений тимчасово виконуючим обов`язки за вакантною посадою до прийняття органом управління відповідного кадрового рішення. Таке призначення було тимчасовим і невизначеним у часі, викликане виробничою необхідністю, у зв`язку з неможливістю об`єктивно передбачити тривалість процедури погодження та призначення керівника.

Вказує, що поновлення позивача виконуючим обов`язки є неможливим, оскільки фактично може призвести до поновлення особи (позивача) на посаді, якої в юридичному значенні для нього не існує, адже в штатному розписі ДП "ДГ "Радехівське" ІСГ НААН", Класифікатору професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 року №327, а також його Статуту не передбачено такої посади як виконуючий обов`язки директора.

Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що сам собою факт звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки директора не може бути підставою для поновлення його на цій посаді, оскільки питання виконання обов`язків відсутнього керівника підприємства, що є у державній власності, віднесено до повноважень вищого органу управління таким підприємством і здійснюється у передбаченому законом порядку на період до призначення керівника. Вказаний правовий висновок стосується питання виконання обов`язків саме керівника підприємств, що є у державній власності, в силу особливостей їх призначення, та залишається актуальним на сьогодні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

22 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача - ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, якою просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вказує, що твердження скаржника, що звільнення позивача відбулося через неефективне управління підприємством, є його особистим баченням, адже у спірному Наказі зазначено, що підставою звільнення є стаття 36 пункт 2 КЗпП України.

Не погоджуючись з такими твердженнями скаржника, також зазначає, що у такому випадку звільнення повинно б відбуватись відповідно до п. 3 статті 40 КЗпП.

Звертає увагу, що у справі, на яку послався скаржник, як на практику Верховного суду, виконуючим обов`язки призначали працівника який і так працював в тій самій установі на іншій посаді і його додатково тимчасово призначили виконуючим обов`язки керівника. Вказане не має нічого спільного з обставинами, що розглядаються у даній справі. Разом з тим представник позивача посилається на практику Верховного Суду , де розглядались аналогічні обставини, і де Верховний Суд дійшов до висновку, що звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП особи, яка була призначена виконуючим обов`язки керівника підприємства до призначення постійного керівника у встановленому законом порядку, без факту призначення постійного керівника є незаконним і така особа підлягає поновленню виконуючим обов`язки керівника.

18 червня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги від представника ДП "Дослідне господарство "Радехівське" Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

У заяві зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а позов ОСОБА_2 - безпідставним.

Вказує, що за фактом вчинення керівництвом ДП "ДГ "Радехівське" ІСГ КР НААН" кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 364 КК України Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 001827 від 09.11.2023 р. В даному кримінальному провадженні ДП "ДГ "Радехівське" ІСГ КР НААН визнано потерпілим. Також по факту даних обставин розпочато ще одне досудове розслідування в кримінальних провадженнях № 0000076 від 02.10.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України та № 0000989 за статтями 191 та 364 КК України.

Зазначає, що, враховуючи положення трудового законодавства та зміст наказу про призначення позивача виконуючим обов`язки директора підприємства, позивач був призначений тимчасово виконуючим обов`язки за вакантною посадою до призначення іншого керівника. Орган управління уповноважений призначати та звільняти керівників державних підприємств. Виконуючи свої управлінські функції Національна академія агарних наук України призначила керівником підприємства іншу особу, що фактично означає припинення трудових відносин з позивачем.

Звертає увагу суду на те, що допущені роботодавцем помилки у наказі при зазначенні норми КЗпП, що є підставою для звільнення працівника, не свідчить про незаконність такого звільнення.

В судовому засіданні 03 вересня 2024 року представник третьої особи ДП «Дослідне господарство «Радехівське» Корольов І.М. -доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до неї підтримав.

Позивач та його представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та заяви третьої особи просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача НААНУ Бурлака М.А. просила задовольнити апеляційну скаргу. Відповідач ОСОБА_6 просив задовольнити апеляційну скаргу в судовому засіданні 30.07.2024 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, заяви про приєднання до неї, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Національної академії аграрних наук України № 80-к від 05 квітня 2023 року ОСОБА_2 було призначено виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» з 05 квітня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Наказом Національної академії аграрних наук України № 276-к від 28 вересня 2023 року ОСОБА_2 було звільнено з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» 28 вересня 2023 року на підставі ст. 36 п. 2 КЗпП України.

Судовим розглядом встановлено, що трудовий контракт між позивачем та НААН в письмовій формі не укладався.

Встановлено, що наказом Національної академії аграрних наук України № 277-к від 29 вересня 2023 року було призначено ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» з 29 вересня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та Національною академією аграрних наук України був укладений строковий трудовий договір, а саме до настання певних обставин до призначення саме директора підприємства, а не виконуючого обов`язки, тоді як на підприємстві після звільнення позивача був призначений саме виконуючий обов`язки директора. Тому, на переконання суду, подія, до якої сторони укладали строковий трудовий договір, не настала, що свідчить про безпідставність звільнення позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Апеляційний суд враховує, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події [наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки у зв`язку з вагітністю, пологами і доглядом за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи у зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт)].

Строк, на який працівник наймається на роботу, зазначається у наказі про прийняття на роботу (призначення на посаду). Саме формулювання змісту наказу про прийняття на роботу працівника чи про призначення, наприклад, керівника (в. о. керівника) зазначається у письмовій формі домовленості сторін трудового договору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21.

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами виникли саме строкові трудові правовідносини, оскільки в наказі про прийняття позивача на роботу уточнено, що він виконуватиме посадові обов`язки директора підприємства з 05 квітня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

На користь висновку про те, що трудові відносини між сторонами мають строковий характер свідчить і те, що чинний КЗпП України не містить норм щодо тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, відповідно не містить нормативного регулювання порядку призначення та звільнення виконувача обов`язків керівника підприємства. У той же час, аналіз існуючих нормативних актів дозволяє дійти висновку, що потрібно розрізняти працівників, які тимчасово виконують обов`язки за тимчасово відсутнього працівника та які виконують обов`язки за вакантною посадою.

У цій справі виконання обов`язків керівника (директора) юридичної особи є тимчасовим виконанням обов`язків за вакантною посадою.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що покладення виконання обов`язків керівника за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обов`язків керівника такого підприємства в обмежений у часі термін, а призначення виконувача обов`язків за вакантною посадою є видом строкового трудового договору (див. постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 640/20119/16-ц, від 09 серпня 2019 року у справі № 645/8927/15-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 28 червня 2023 року у справі № 456/1736/21).

Тому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21виснувала, що трудові відносини з працівником, на якого покладено виконання обов`язків керівника підприємства за вакантною посадою керівника такого підприємства, мають характер строкових.

Водночас серед підстав припинення строкового трудового договору законодавець розрізняє закінчення строку його дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21 зазначено, що настання обумовленої в наказі (чи в трудовому договорі) події є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням його строку.

Надаючи оцінку тому, чи настала обумовлена в наказі подія, з якою сторони пов`язували припинення строкових трудових відносин, суд першої інстанції вважав, що призначення нового виконуючого обов`язки директора підприємства не є призначенням директора у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд з таким висновком місцевого суду не погоджується та зазначає, що як трудові відносини з керівником, з яким укладено контракт за результатами проведення конкурсного відбору, так і трудові відносини з виконуючим обов`язки директора, якого призначено на вакантну посаду керівника державного підприємства, мають строковий характер: для першого такий строк обумовлений визначеним контрактом певним періодом у часі, а для другого - настанням відповідної події (обставини), зазначеної в наказі про призначення.

Факт настання події (обставини), з якою пов`язано закінчення строку дії трудового договору згідно з наказом, якщо вона не визначена конкретною датою, підлягає встановленню на підставі змісту наказу про призначено такого в. о. керівника.

У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що наказ державного підприємства у частині такої його умови - «до призначення керівника в установленому законодавством порядку» - потрібно тлумачити у широкому сенсі, а саме як до призначення керівника за результатами проведеного конкурсу шляхом укладення з ним контракту, так і до призначення іншої особи, на яку покладається виконання обов`язків керівника (директора) підприємства шляхом видачі відповідного наказу органом управління.

Оскільки настала передбачена сторонами умова для припинення строкових трудових відносин, а саме - призначення ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора ДП «ДГ «Радехівське» (і таке призначення згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковими до застосування судами, є таким, що відповідає ознаці «у встановленому законом порядку), то звільнення позивача на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України відповідає вимогам закону.

Та обставина, що наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади в. о. директора підприємства датований 28 вересня 2023 року, а наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду в. о. директора підприємства - 29 вересня 2023 року, на переконання колегії суддів, не свідчить про порушення прав та гарантій позивача, оскільки підстава звільнення позивача пов`язується не з самим лише виданням підприємством наказу про призначення нового виконуючого обов`язки директора, а з обставинами об`єктивної дійсності, зокрема наміром підприємства змінити особу, на яку покладається виконання обов`язків директора підприємства. З наказу про призначення нового виконуючого обов`язки ОСОБА_1 вбачається, що заява про прийняття його на роботу на посаду виконуючого обов`язки керівника була подана 28 вересня 2023 року. Крім того очевидно, що призначення нового в. о. директора є неможливим до розірвання трудових відносин з попереднім в. о. директора.

Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув та допустив неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів та поновлення на роботі.

Обставину належного/неналежного здійснення ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків як в. о. директора та, як наслідок, погіршення економічних показників державного підприємства, колегія суддів не аналізує, оскільки як за змістом наказу № 276-к від 28 вересня 2023 року, так і згідно з відомостями трудової книжки позивача, підставою звільнення ОСОБА_2 з роботи є пункт 2 статті 36 КЗпП України, а саме закінчення строку трудового договору в зв`язку з настанням події, до якої договір було укладено.

У суді апеляційної інстанції позивач заявив про незастосовність висновків, сформульованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21, до справи, яка переглядається, з тих підстав, що висновки суду касаційної інстанції:

1) сформульовані в період чинності Порядкупроведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки від 03 вересня 2008 року № 777 у редакції, яка передбачала, що виконуючий обов`язки державного підприємства призначається на строк, що не може перевищувати 3 місяців (натомість на час розгляду цієї справи такі обмеження Порядок № 777 не передбачав);

2) стосуються керівників (в. о. керівників) державних підприємств у широкому значенні, а не безпосередньо в. о. директора.

Апеляційний суд такі доводи позивача відхиляє як такі, що спростовуються змістом самої постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21.

Зокрема, суд касаційної інстанції, дійшовши висновку про правомірність припинення строкових трудових відносин у подібній до справи, що переглядається, правовій ситуації, зазначив, що підставою для звільнення позивача за пунктом 2 статті 36 КЗпП України є настання відразу двох подій: сплив тримісячного строку, про який йдеться у Порядку № 777, а також призначення нового в. о. керівника підприємства, що відповідає наведеній у наказі умові про призначення керівника у порядку, встановленому законом.

При цьому Велика Палата Верховного Суду уточнила, що у випадку, коли закінчення певного строку пов`язано з декількома обставинами, то настання будь-якої з них призводить до його закінчення.

У справі, що переглядається, встановлено, що закінчення строку дії укладеного між сторонами трудового договору за змістом наказу пов`язано з призначенням директора підприємства у встановленому законом порядку. Тому, оскільки з призначенням нового в. о. директора настала та подія, з якою сторони пов`язували факт припинення правовідносин, то редакція Порядку № 777, яка діяла на момент звільнення позивача, не має правового значення для правильного вирішення цього спору, не впливає на ознаку подібності правовідносин та не є перешкодою для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у справі № 366/3222/21.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21 зазначила, що категорія «керівник» є загальним поняттям, що вказує на особу, яка має функції управління. Під поняттям «керівник підприємства», враховуючи функціональні повноваження, підпадають особи, які виконують обов`язки організаційно-розпорядчі (керівництво трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності) чи адміністративно-господарські (обов`язки з управління або розпорядження державним майном). Особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника підприємства за вакантною посадою, тобто «виконувач обов`язків директора підприємства» так і особа, яка на постійній основі обіймає посаду керівника підприємства, тобто «директор (генеральний директор) підприємства» підпадають під загальне поняття «керівник підприємства».

Тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 366/3222/21, є релевантними до правовідносин за участі усіх «керівників», «в. о. керівників» державних підприємств, до яких, як зазначено вище, віднесена і посада директора (в. о. директора).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі статті 376 ЦПК України в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналось Державне підприємство «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконними наказів та поновлення ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вказаних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська