Єдиний унікальний номер 317/5212/23
Провадження № 2/317/111/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позивач просить:

1) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) встановити наступний спосіб і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною без присутності матері:

кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 17 год. 00 хв. суботи з ночівлею за місцем проживання батька, з можливістю виїзду за межі міста;

особисте побачення батька ОСОБА_1 з ОСОБА_3 щороку 29 квітня (в день його народження), протягом 4 (чотирьох) годин, за попередньою домовленістю з матір`ю або, у випадку неможливості побачення у цей день з поважних причин, наступного дня, а саме 30 квітня, протягом 4 (чотирьох) годин за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

встановити можливість спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_3 протягом літнього періоду, з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України, тривалістю 7 діб (загальною тривалістю 20 діб за літній період), за умови узгодження з матір`ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку та при умові створення комфортних умов для відпочинку дитини;

під час зимових, осінніх, весняних канікул дітей 3 дні з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з правом відвідування культурно-розважальних дитячих закладів, відведення дитини на тренування, тощо, за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку у будь-який зручний час, за умови дотримання прав та інтересів дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 22.02.2014 з відповідачкою по справі він перебував у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Запорізького РУЮ Запорізької області, актовий запис № 09.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2018 по справі № 317/3139/17 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачкою.

Запорізький районний суд Запорізької області 13.07.2020 видав судовий наказ № 317/1985/19, яким з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 сплачує значний розмір аліментів на утримання сина у повному обсязі, заборгованості по сплаті аліментів не має.

Позивач зазначає, що відповідачка позбавила його можливості спілкуватися з сином і перешкоджає йому в реалізації батьківських прав та обов`язків, позбавила його можливості бачитись з дитиною. Він не зловживає алкогольними або наркотичними засобами, від виховання дитини ніколи не ухилявся, приймав активну учать у вихованні сина, завжди відвідував шкільні збори, лікарняні заклади з сином нарівні з відповідачкою, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має стабільний високий дохід. Після припинення сумісного проживання з відповідачкою син мешкав два роки з ним, відповідачка участі у вихованні сина не приймала.

Позивач впевнений, що син любить його та сумує за ним, а тому позбавлення їх можливості бачитись суперечить в першу чергу інтересам дитини.

Самостійно позивач з відповідачкою не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у вихованні сина, тому для вирішення спірного питання він змушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.12.2023 до участі у справі залучено Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Не погоджуючись із позовними вимогами позивача ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Дьякову Т.В., подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, що судовим наказом № 317/1985/19, виданим 20.12.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 07.06.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 31.12.2022 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по аліментам в сумі 126003,81 грн.

26.07.2023 позивач звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, перед чим спочатку сплатив всю суму заборгованості по аліментам одним платежем.

Відповідачка не заперечує проти тверджень позивача про відсутність у нього заборгованості по аліментам, однак вказує, що протягом декількох років позивач нехтував своїм батьківським обов`язком щодо утримання дитини, у зв`язку з чим весь тягар матеріального забезпечення дитини був покладений на відповідачку.

Аргументи позивача з приводу позбавлення його можливості спілкуватися з сином та здійснення відповідачкою перешкод у реалізації батьківських прав та обов`язків не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів вказаного останнім не надано.

Позивач не з вини відповідачки не спілкувався з сином, а самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Він не тільки не сплачував аліменти, а жодного разу не привітав сина із днем народження, новорічними та іншими святами. Позивач не телефонував та не цікавився життям, здоров`ям та успіхами сина. Дитина завжди мала та має особистий мобільний телефон, номер якого не змінювався, але батько жодного разу не намагався йому зателефонувати.

Твердження позивача з приводу проживання дитини протягом двох років разом з ним відповідають дійсності. З приводу тверджень стосовно того, що відповідачка не приймала участі у вихованні сина зазначає наступне.

Сторони по справі як подружжя не підтримували взаємини з березня 2017 року. Шлюбні відносини між сторонами були припинені через сварки, фізичне насилля з боку позивача та несумісність поглядів на подальше спільне життя. Малолітній ОСОБА_3 проживав разом з батьком, який забороняв відповідачці бачитися з сином.

Після того як відповідачка пішла від чоловіка, вона неодноразово намагалася вирішити питання щодо місця проживання дитини, але позивач дитину не віддав, спілкування відповідачки з сином категорично забороняв.

11.05.2018 відповідачка звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 317/1374/18 позов ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідачка не заперечує проти спілкування дитини із батьком за допомогою будь-яких засобів зв`язку, зустрічей, у тому числі на свята, дні народження в її присутності або на невеликий проміжок часу.

Відповідачка не погоджується з тим, що позивачу необхідно встановити можливість спільного відпочинку протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю 7 діб (загальною тривалістю 20 діб за літній період); під час зимових, осінніх, весняних канікул дитини 3 дні з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з правом відвідування культурно-розважальних дитячих закладів, відведення дитини на тренування, тощо, оскільки на території України введено воєнний стан та ведуться активні бойові дії.

Відповідачка вважає за необхідне на час воєнних дій відмовити батькові у зустрічах із сином та обмежитись лише дзвінками та відеозв`язком.

У судовому засіданні 15.05.2024 представник позивача, адвокат Мельнікова А.А., позов підтримала у повному обсязі. Зазначила, що з малого віку позивач виховував дитину самостійно. Потім було визначено місце проживання дитини з матір`ю. Заборгованості зі сплати аліментів позивач не має. Відповідачка не припинила перешкоджати спілкуванню позивача із дитиною. Під час останньої зустрічі дитина була рада зустрітись з батьком. Оскільки позивач є військовослужбовцем, то у нього не було часу фіксувати перешкоди з боку відповідачки. Ніяких протиправних дій щодо дитини та відповідачки позивач не вчиняв. Відповідачка ніколи не скаржилась на його дії щодо дитини. Умови проживання позивача дозволяють йому залишати дитину у себе.

У судовому засіданні 26.06.2024 позивач ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі та пояснив суду, що відповідачка не відповідає на його телефонні дзвінки, не дає бачитись із дитиною. Протягом двох років (з березня 2017 року по березень 2019 року) він сам виховував дитину. У цей час він не чинив відповідачці перешкод. Потім було визначено місце проживання дитини з матір`ю.

У січні 2024 року відповідачка із дитиною були в селі. Вона заїхала до нього на п`ять хвилин, показала дитину. Він не має можливості бачитись із сином з лютого 2020 року. Заборгованості за аліментами він наразі не має.

Коли у нього виникали перешкоди у спілкуванні з дитиною, то він не викликав поліцію, щоб не завдати шкоди психіці дитини. Під час останнього спілкування відповідачка сказала забути сина, оскільки у нього є інший батько. Востаннє син був у нього у лютому 2020 року. Про те де проживає дитина він дізнався лише у травні 2023 року із судового наказу про стягнення аліментів. З 2020 року по 2023 рік відповідачка не відповідала на його телефонні дзвінки. Він приїжджав до матері відповідачки, щоб дізнатись де проживає дитина, але з ним не хотіли навіть розмовляти. Номера телефону дитини він не знає. З липня 2022 року він знаходиться на військовій службі. У 2024 році у нього ще відпусток не було. У 2023 році він був двічі у відпустках. Коли у відпустці він приїжджав до дитини, то вийшла молодша сестра відповідачки й сказала, що нікого немає вдома. У 2023 році він їздив до органу опіки та піклування у м. Вільнянську. Вони мали приїхати оглянути його місце проживання, але так і не приїхали. Коли він востаннє бачив сина, то він бажав із ним спілкуватись.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Мельнікова А.А., у судове засідання 05.09.2024 не з`явились.

05.09.2024 представник позивача, адвокат Мельнікова А.А., через канцелярію подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 та її представник, адвокат Д`якова Т.В., у судове засідання не з`явились.

14.05.2024 представник відповідачки, адвокат Дьякова Т.В., через систему «Електронний суд» подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Сторона відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог та просить ухвалити рішення суду в інтересах неповнолітньої дитини та з урахуванням поданого відзиву. Крім того, просить суд взяти до уваги наступні обставини. Під час розгляду справи у період різдвяних свят відповідачка особисто привезла дитину до батька, він взяв номер телефону сина, але жодного разу йому не зателефонував. 29.04.2024 дитині виповнилося 10 років, проте батько ніяким чином не привітав сина. Відповідачка не має наміру перешкоджати батькові у спілкуванні з сином, але з урахуванням воєнного стану та того факту, що м. Запоріжжя є пограничною зоною, вона з дітьми проживає у Вільнянському районі, забирати дитину на декілька днів небезпечно та не в інтересах дитини.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши надані докази та заслухавши учасників справи, суд встановив наступне.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України.

Одним із завдань сімейного законодавства є регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).

Згідно із ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, дитина має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками та їх рідними. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття внормований статтею 150 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той з батьків, з ким проживає дитини, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку.

Згідно із ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 22.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 22.02.2014 зареєстрували шлюб.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.04.2019 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При цьому, права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 49 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» та п. 47 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»).

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» ЄСПЛ також наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 26.06.2024 Виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Запорізької області надано висновок щодо участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом вказаного висновку Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити час спілкування батька з дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю за місцем проживання дитини щопонеділка з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., щосереди з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

За змістом довідки-характеристики, виданої Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , 1989 р.н., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за час проживання на території сільської ради до адміністративної відповідальності не притягався, спиртними напоями не зловживає, скарг від мешканців села на його ім`я не надходило.

Як видно з витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 72 від 13.03.2023, солдата ОСОБА_1 призначено водієм 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_3 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 01.08.2024, головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, старшим інспектором ВЗГ УПП в Запорізькій області проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Умови проживання добрі. Наявні необхідні техніка та меблі для сну/відпочинку, приготування/вживання їжі, прання/зберігання речей. Для виховання та розвитку дитини/дітей створено такі умови: окрема кімната, ліжко для сну та окремий диван для старшої дитини, для молодшої дитяче ліжко у кімнаті батьків. Забезпечені всім необхідним відповідно віку та потребам. Висновок: умови проживання задовільні, наявне все необхідне для комфортного проживання родини, санітарно-гігієнічні норми не порушено.

Судом встановлено, що між батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнуто домовленості щодо участі позивача у вихованні дитини та особистого спілкування з нею.

У той же час, безпосередня участь позивача у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав та виконання батьківських обов`язків позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини, сприяти її повноцінному вихованню та гармонійному розвитку як особистості.

При цьому, відповідачка як мати, з якою дитина проживає постійно, повинна не перешкоджати спілкуванню позивача з сином, а сприяти налагодженню їх особистого спілкування, підтримувати у дитини нормальний психологічний стан і не допускати формування у дитини негативного ставлення до батька.

Заявляючи позовну вимогу про зобов`язання відповідачки ОСОБА_2 не чинити позивачу ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів того, що такі перешкоди дійсно існували та порушені права позивача як батька підлягають захисту в обраний ним спосіб.

У зв`язку з цим позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідачки не чинити позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визначення способу участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить з наступного.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами, що востаннє позивач контактував із сином у лютому 2020 року. На теперішній час зв`язок батька із сином є слабким, оскільки з моменту останнього повноцінного спілкування пройшло вже більше чотирьох років, що може викликати певні труднощі у формуванні стабільно позитивного контакту між ними без надмірного емоційного напруження для дитини. З урахуванням наведеного, передчасним буде визначення способу участі у обсязі про який просить позивач.

Водночас суд враховує, що право батька на вільне спілкування з дитиною захищене законом. У матеріалах справи відсутні відомості про особу батька, які беззаперечно свідчили б про підстави для обмеження права батька у спілкуванні з сином через шкоду такого спілкування інтересам дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним встановити порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 та його вихованні шляхом:

побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 за місцем проживання дитини за попередньою домовленістю з матір`ю кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_2 ;

спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у будь-який час, за умови дотримання прав та інтересів дитини.

При цьому суд враховує, що спілкування батька із дитиною без присутності матері, з урахуванням віку дитини, буде більш прийнятним для дитини з огляду на певні суперечності між позивачем та відповідачкою.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку, та після налагодження стабільного емоційного контакту із сином, позивач не позбавлений права в майбутньому ініціювати зміну встановленого судом способу участі у вихованні сина, якщо це буде відповідати їх інтересам.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області (код у , адреса: 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 4) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вихованні шляхом:

побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання дитини за попередньою домовленістю з матір`ю кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_2 ;

спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у будь-який час, за умови дотримання прав та інтересів дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян