_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/523/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кравченко К.С. розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

21.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні перемовини з ОСОБА_1 або контактувати з нею особисто чи через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , навчання, роботи та інших місць частого відвідування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від року вказану цивільну справу передано судді Бескровному Я.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною заявою.

Відповідно до ст.350-5 ЦПК України - справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Вказану цивільну справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.09.2024 року.

До судового засідання з`явилася заявник, яка заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Заявник у судовому засіданні пояснила, що ії дочка ОСОБА_2 , яка проживає з нею, принижує заявницю, знущається з неї, а іноді вдається до фізичного насильства, штовхає її, б`є, її поведінка непередбачувана, тому продовження співжиття з відповідачем викликає постійне психологічне та фізичне насильство над заявницею. У квітні 2024 притягалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2ч.1 КУпАП, однак позитивних висновків не зробила. Все це змушує заявницю звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявниця має дочку ОСОБА_3 , яка проживає з нею за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить заявниці на праві приватної власності.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 09.04.2024 року (справа № 947/7314/24), переглянутою Одеським апеляційним судом постановою від 13.05.2024 року, та залишеною в силі, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 170 гривень; стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, за те, що 14.02.2024 року, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , а саме: штовхала її, погрожувала та виражалася в її бік нецензурною лайкою.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 06.09.2024 у справі № 947/26223/24 матеріал про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано начальнику Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання про відкриття кримінального провадження.

Згідно вказаної постанови 20.08.2024 року о 21:00 годині, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру повторно, протягом року, відносно своєї матері, ОСОБА_1 , а саме: ображала та вдарила, чим могла бути заподіяна шкода психічному та фізичному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також в матеріалах справи містяться: заява ОСОБА_1 від 20.08.2024 року, у якій вона просить притягнути до відповідальності її доньку, ОСОБА_2 , яка 20.08.2024 року вчинила скандал, у ході якого вчинила з нею бійку та словесно ображала; пояснення ОСОБА_1 , у яких вона пояснила, що 20.08.2024 року її донька, ОСОБА_2 , вчинила з нею бійку, у ході якої вкусила її за ліву руку та вдарила рукою в обличчя; пояснення від ОСОБА_2 від 21.08.2024 року у яких вона відмовилась від надання письмових пояснень; копія постанови від 09.04.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Заявниця зазначає, що станом на теперішній час ОСОБА_2 продовжує вчиняє сварки, принижує та ображає її, б`є, створює нестерпні умови проживання, тому вона вимушена була переїхати проживати до свого брата.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 2, 7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків.

Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону.

Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…».

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Враховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, котра потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на достатній на переконання суду трьох місяців строк із покладенням на нього обов`язків, які пропонуються заявником, за виключенням заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця навчання, роботи та інших місць частого відвідування, оскільки доказів роботи чи навчання, атакож місць частого відвідування заявницею суду не надано.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Враховуючи вищевказане та на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.5, 12, 76-83, 259, 263-265, 293, 350 -1 - 350 -8, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні перемовини з ОСОБА_1 або контактувати з нею особисто чи через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису протягом трьох місяців.

В решті вимог заяву залишити без задоволення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.

Повідомити Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та Київську районну державну адміністрацію ОМР для взяття кривдника на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Бескровний Я. В.