Справа № 638/2033/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Муратової С.О.,
за участю секретаря - Драгана О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, третя особа: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещака Галина Леонідівна про визнання права власності на спадкове майно, -
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, третя особа: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещака Г.Л. про визнання права власності на спадкове майно передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, із призначенням в підготовче судове засідання (а.с. 27).
18.05.2023 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Арсеньєва В., в якому він просить виключити регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) з числа відповідачів; в задоволенні позовних вимог відмовити позивачам в повному обсязі (а.с. 35-36).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шандули О.О. про зміну відповідача задоволено частково; залучено в якості співвідповідача Харківську міську раду до участі у цивільній справі за вказаною позовною заявою (а.с. 54-55).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 67).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Шандули О.О. про витребування доказів задоволено; витребувано із Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і додатки до матеріалів справи (а.с. 95).
20.06.2024 до канцелярії суду з Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 01.05.2024 надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №07/2021 після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 112-130).
Позивачі ОСОБА_1 , вона ж як законний представник ОСОБА_2 та їх представник адвокат Шандула О.О. в ході розгляду справи в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, в дане судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 21.08.2024 надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій вона просить розглянути справу без її участі та участі її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с. 195).
Представник відповідача Харківської міської ради в судове засіданні не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час, місце розгляду справи, отримав позов з додатками, причини неявки суду не повідомив (а.с. 63, 68, 70, 76, 100, 109, 132), заяв про відкладення не надавав.
Представник відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області в дане судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 17.07.2024 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Луганської Т.О., в яких вона зазначає, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області (філії ГСЦ МВС) в межах компетенції здійснює державну реєстрацію транспортних засобів, а не встановлює право власності на рухоме майно. Спори у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, відносяться до компетенції адміністративних судів. Позивачі офіційно до РСЦ ГСЦ МВС не зверталась, письмової відмови в перереєстрації належного їй транспортного засобу не отримували. РСЦ ГСЦ МВС жодним чином права позивачів не порушував, будь-яких обмежень та обтяжень на належне їй майно не встановлював, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Позов по даній справі взагалі не містить окремих вимог, що стосуються діяльності РСЦ ГСЦ МВС. Таким чином, включення РСЦ ГСЦ МВС до числа співвідповідачів по даній справі є недоцільним та необґрунтованим. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області відмовити (а.с. 154-156). Крім того, представник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Луганська Т.О. 17.07.2024 подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у порядку письмового провадження. Проти позовних вимог РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області заперечує (а.с. 134).
16.08.2024 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Луганської Т.О., в якому вона просить розгляд справи відкласти на інший час та день, оскільки вона з 19.08.2024 по 01.09.2024 перебуває у щорічній відпустці та не має можливості взяти участь у судовому засіданні (а.с. 180-182).
В судове засідання державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещака Г.Л. не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 02.08.2024 до канцелярії суду надійшло повідомлення завідувача Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещаки Г.Л., в якому вона просить слухати справу у відсутність представників нотаріальної контори (а.с. 177).
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутності відповідачів, третьої особи.
Більш того,як зазначено вище, представник відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Луганська Т.О. надала пояснення по суті спору (а.с. 154-156), 17.07.2024 подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у порядку письмового провадження (а.с. 134), тому клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Вказане дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних, та що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.)
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності сторін, третіх осіб та їх представників.
Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.07.2013, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 27.05.1962 про що складено відповідний актовий запис №633. Прізвеще після державної реєстрації шлюбу: « ОСОБА_6 » (а.с. 13).
Згідно довідки-рахунку №194 від 22.04.1992, ОСОБА_4 проданий та виданий один легковий причеп НОМЕР_3 , вартістю 7350 руб. Примітка: довідка-рахунок є підставою для реєстрації автомобіля, мотоцикла у Держторгінспекції та отримання технічного талону (а.с. 14).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 03.02.2004, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 03.02.2004 зроблено актовий запис №1168 (а.с. 15).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21.07.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 21.07.2020 складено відповідний актовий запис №94 (а.с. 16).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.01.2021 №63121644, Сьомою Харківською міською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №07/2021, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 116).
Згідно копії рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.09.2021 заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківського району Харківської області Циркунівської сільської ради про призначення опікуна над недієздатною особою задоволено; призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9-12).
02.02.2022 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частки в праві спільної власності на гараж № НОМЕР_6 в літ. «А-2» загальною площею 16,5 кв.м, розташованому на 2-му поверсі гаражного кооперативу «Дорожний» в АДРЕСА_2 . Спадкова справа №07/2021, зареєстровано в реєстрі за № 1-86 (а.с. 128).
02.02.2022 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частки в праві спільної власності на гараж № НОМЕР_6 в літ. «А-2» загальною площею 16,5 кв.м, розташованому на 2-му поверсі гаражного кооперативу «Дорожний» в АДРЕСА_2 . Спадкова справа №07/2021, зареєстровано в реєстрі за № 1-87 (а.с. 129).
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.
У постанові Верховного Суду від 19.04.2024 у справі № 621/2677/21 провадження № 61-6634св23 Верховний Суд зазначив, зокрема, що …Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та письмової відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, підстави для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування відсутні.
…Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша статті 1297 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК України).
Відмовивши у позові суд апеляційної інстанції зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що у матеріалах справи немає відомостей про відмову нотаріусом у вчиненні відповідної нотаріальної дії.
Встановивши обставини справи та оцінивши докази у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за наявності умов для оформлення спадкових прав нотаріусом і відсутності відмови останнього у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зокрема, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, є передчасним, що є підставою відмови в позові.
Верховний Суд зауважує, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.
Верховний Суд зазначає, що зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину. У матеріалах справи немає відомостей про відмову нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивачка не надала суду доказів того, що нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки такий є передчасним .
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006, від 21 лютого 2021 року в справі № 392/1213/17, від 12 січня 2023 року у справі № 299/2447/21 (постанова Верховного Суду від 19.04.2024 у справі № 621/2677/21 провадження № 61-6634св23).
Таким чином, судом достовірно вище встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не складав, отже, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його діти донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , які звернулися до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 126, 127).
02.02.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частки в праві спільної власності на гараж № НОМЕР_6 в літ. «А-2» загальною площею 16,5 кв.м, розташованому на 2-му поверсі гаражного кооперативу «Дорожний» в АДРЕСА_2 , кожному (а.с. 128, 129).
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України у пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, а також Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріусу у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 328 Цивільного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.
Перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (статті 1296 Цивільного кодексу України), отримання якого є правом спадкоємця, водночас норма частини 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є рухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Покладаючи на спадкоємців обов`язок отримання свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно, законодавець тим самим забезпечує їх можливістю реалізовувати набуте право власності щодо успадкованого рухомого майна.
Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).
За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачами своїх спадкових прав після смерті їх батька ОСОБА_2 , є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).
Порядок № 1388 визначає особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Пунктом 8 Порядку № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух».
Згідно із пунктом 8 Порядку № 1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.
Постановою Кабінету Міністрів України № 941від 18.11.2015 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» було скасовано використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів.
Отже, надана позивачами довідка-рахунок № 194 від 22.04.1992 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 14) з 18.11.2015 не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом, в розумінні Порядку № 1388.
Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Щодо позиції представника відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, що Регіональний сервісний центр не є належним відповідачем у даній цивільні справі, суд зазначає наступне.
Позивач звертаючись до суду із даним позовом за захистом порушеного його права на спадкове майно визначив відповідачем у справі Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області, який, згідно позиції представника відповідача, є неналежним відповідачем у даній справі.
Враховуючи зазначене, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шандули О.О. про зміну відповідача задоволено частково; залучено в якості співвідповідача Харківську міську раду до участі у цивільній справі за вказаною позовною заявою (а.с. 54-55).
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
На час розгляду позовної заяви суду не надано доказів, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області є належним відповідачем у даній цивільній справі за вказаною позовною заявою, тому, як зазначено вище, судом за клопотанням представника позивачів залучено відповідачем Харківську міську раду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Законний представник позивача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Харківська міська рада (3, 61003, м. Харків, площа Конституції, 7).

Відповідач: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26).

Третя особа: державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещака Галина Леонідівна (61000, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 4 поверх).

Суддя С.О. Муратова