Справа №333/662/22
Пр. № 2/333/95/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника відповідача: Булдигіної М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитом, інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання кредитного зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним.

14 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № від 14.01.2014 року (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 31 048,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних. З яких 26100,00 грн. надано на споживчі цілі.

Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманих Кредитів та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитними договорами не пізніше 14 січня 2019 року.

Згідно п. 3.6. Кредитного договору, Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора Відповідача за Кредитним договором № від 14.01.2014 року.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № від 14.01.2014 року.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу від 18.02.2019 року про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. ст. 530,512,516 ЦК України, відповідно до якої ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 року або зв`язатися з Новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.

Відповідач не виконав вищевказану вимогу, внаслідок чого позивач звернувся з даним позовом до суду задля захисту порушених його прав.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» часткову заборгованість, що становить 32 614,69 грн. за Кредитним договором № від 14.01.2014 року яка складається з заборгованості за кредитом у межах 3-х річного терміну з 15.02.2016 року по 14.01.2019 року у розмірі 26 592,20 р.: (основна сума кредиту (тіло) - 21 303,58 грн. та проценти за користування кредитом 288,62 грн.), а також з урахування 3% річних та індексу інфляції у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 15.01.2019 року по 20.12.2021 року у розмірі 6 022,49 грн.

Також позивач просить стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору та на правову допомогу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2022 р. відкрите провадження у справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Також просив застосувати до пред`явлених вимог наслідки пропуску строку позовної давності, з огляду на те, що сплата кредиту встановлена черговими щомісячними платежами, тому сплив строку позовної давності потрібно вираховувати окремо щодо кожного платежу. Заявлена сума правових витрат завищена та не деталізована. Зазначив, що він поніс також витрати на правову допомогу. Також відповідач вважає, що надані позивачем докази на підтвердження наявної заборгованості не є належними.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки пред`явив вимоги про стягнення кредитного боргу по тілу кредиту та відсоткам, за період з 25 платежу відповідно графіку погашень по 60 платіж. Вважає, що його позовні вимоги обґрунтовані належними доказами, позов пред`явлений в межах строку позовної давності, оскільки останній почав сплавати лише на наступний день після закінчення кінцевого строку погашення кредиту з 15.01.2019 р. Посилання відповідача щодо необґрунтованості вимог та завищеного розміру витрат на правничу допомогу безпідставні. Позивач наполягав на задоволенні пред`явлених позовних вимог.

В запереченнях відповідач наполягав на необґрунтованості пред`явлених вимог та застосуванні до них наслідків спливу строку позовної давності.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він також на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача адвокат Булдигіна М.С. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов та запереченнях.

Суд, вислухав представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

14 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № від 14.01.2014 року (копія договору додана позивачем до позову).

У відповідності до п. 1 вищевказаного кредитного договору, ПАТ «ОТП Банк» надає позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі: 26 100,00 грн. на споживчі цілі; 4698,00 грн. та 250,00 грн. на придбання послуг у продавця, зі строком їх повернення до 14.01.2019 р. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 15% річних.

Банк надає позичальнику споживчий Кредит у відповідності до умов Кредитного договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші платежі, визначені даним Кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною (п.п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 4.2. Кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в Дату платежу та в розмірі зазначеному в Графіку платежів.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого Кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної в п.1.1. даного Договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів, Для розрахунку використовуються база виходячи з 365 днів у році.

Графік платежів є Додатком №1 та невід`ємною частиною даного Договору (п.п. 4.6. кредитного договору). Копія цього Графіку додана до позову.

У разі виникнення простроченої заборгованості за весь період такої заборгованості, до моменту її повної погашення, позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу, згідно з п.1.1 договору.

Відповідно до заяви на видачу готівки №3 від 14.01.2014 р. відповідачу позивачем видані кредитні кошти готівкою у розмірі 26100,00 грн.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року (копія договору додається до позову), відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора Відповідача за Кредитним договором № від 14.01.2014 року.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 29.01.2019 року (копія договору додається до позову), відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № від 14.01.2014 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №1, від кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» перейшло право вимоги, зокрема щодо стягнення заборгованості по цьому кредитному договору, яка складається зокрема із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 29597,94 грн., заборгованості по процентам - 21646,07 грн.

Згідно з довідкою позивача від 29.12.2021 р. вищевказана заборгованість залишається непогашеною, з 13.06.2016 р. по 20.12.2021 р., відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 94), заборгованість по тілу кредиту за заявлений в позові період з 15.02.2016 р. по 14.01.2019 р. становить 21303,58 грн., а борг по сплаті процентів за цей період 5288,62 грн.

Відповідач не заперечував стосовно факту надання йому вищевказаного кредиту у зазначеному вище розмірі. В своїх заявах по суті відповідач не погодився з пред`явленим відповідачем розміром заборгованості, при цьому свого контр розрахунку не надав, належними доказами не спростував наявність зазначеної заборгованості. В заявах по суті спору відповідачем не заявлялося з належним підтвердженням, що ним добросовісно виконувалися дані кредитні зобов`язання. При цьому наявність цієї кредитної заборгованості підтверджується і вищевказаними договорами факторингу, за якими відступлені право вимоги, зокрема і по існуючій заборгованості по кредитному договору. Із заяв по суті спору вбачається, що відповідач був обізнаний про заміну кредиторів у цих кредитних правовідносинах. Вищевказані договори факторингу відповідачем не оспорювалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання боргу по тілу кредиту у розмірі 21303,58 грн., по сплаті відсотків - 5288,62 грн., який виник за вказаний в позовних вимогах період, порушене відповідачем.

Відповідачем заявлено про застосування до пред`явлених вимог наслідків спливу позовної давності.

Вирішуючи дану заяву відповідача суд враховує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Автономія волі при збільшенні позовної давності не обмежена. Можливість збільшення позовної давності стосується як загальних, так і спеціальних строків позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» (даний закон набрав чинності 02.04.2020).

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Такі правові висновку викладені в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року по справі № 679/1136/21.

Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Аналогічні правові висновки містятьсяв постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року по справі № 947/25785/19, від 21 вересня 2022 року у справі № 206/3009/15-ц.

В даному кредитному договорі (п. 4.2., п. 4.3. кредитного договору, в Додатку №1 до договору (Графік платежів) передбачений обов`язок позичальника відповідача по справі повертати отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за їх користування, шляхом здійснення щомісячних чергових платежів, у встановлені графіком дати, та у визначеному цим графіком розмірі. Отже, в даному випадку перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Відповідачем не спростовано належними доказами заявлена позивачем обставина, що з 15.02.2016 р. і по теперішній час він взагалі не погашав заборгованість по тілу кредиту та процентам. Отже, перебіг позовної давності по даним позовним вимогам не переривався.

Зважаючи на вищевикладене, а також дати не сплачених щомісячних платежів відповідно до погодженого сторонами договору графіку платежів, суд дійшов висновку, що застосуванню підлягає строк позовної давності, щодо платежів за період з 15.02.2016 р. по 14.03.2017 р. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів за його користування, заявлені в межах строку позовної давності, а саме, за період з 14.04.2017 р. по 14.01.2019 р., у розмірі 14123,17 грн. тіло кредиту, 3160,83 грн. борг за несплачені відсотки. В іншій частині заявлені вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредиту (нараховані до закінчення строку кредитного договору), не підлягають задоволенню, в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми.

З урахуванням, що відповідачем не погашена сума боргу по тілу кредиту та процентів за їх користування як визначений договором строк, так і в подальшому, зокрема до заявленої позивачем дати 20.12.2021 р., при цьому судом задоволена сума боргу по тілу кредиту на суму 14123,17 грн., позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 15.01.2019 р. по 20.12.2021 р. підлягають задоволенню на суму 1 242,07 грн. відповідно до наступного розрахунку:

- за період з 15.01.2019 року по 31.12.2019 року (14 123,17 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 351 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 407,44 грн.;

- за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року (14 123,17 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 423,70 грн.;

-з 01.01.2021 року по 20.12.2021 року (14 123,17 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 354 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 410,93 грн.

В загальній сумі складає 1 242,07 грн. (407,44 грн. + 423,70 грн. + 410,93 грн.).

Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за період з 15.01.2019 р. по 20.12.2021 р. підлягають задоволенню на суму 2 851,47 грн. з наступного розрахунку:

(Сукупний індекс інфляції за період січень 2019 - Грудень 2021 = 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% = 120,190%

[Інфляційні нарахування] = 14 123,17 грн (сума боргу) ? 120,190% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 14 123,17 грн (сума боргу) = 2 851,47 грн.

В іншій частині, заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, не підлягають задоволенню.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 21 377,54 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (65,55%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 1487,89 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, при поданні наданий попередній (орієнтований) розрахунок витрат, при цьому суду не надано належного підтвердження надання цих правових послуг (акту наданих послуг підписаного сторонами договору про правничу допомогу, з деталізацію вартості цих послуг та витраченого на них часу, документу про оплату послуг тощо) виконаних робіт наданих послуг.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитом, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання кредитного зобов`язання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (Код ) заборгованість за кредитним договором № від 14.01.2014 року, в загальному розмірі 21 377,54 грн. (двадцять одна тисяча триста сімдесят сім гривень 54 копійки), яка складається із: заборгованості по тілу кредиту за період з 14.04.2017 р. по 14.01.2019 року у розмірі 14123,17 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 14.04.2017 р. по 14.01.2019 року у розмірі 3160,83 грн., 3% річних від несплаченої суми за період невиконання зобов`язання з 15.01.2019 р. по 20.12.2021 р. - 1 242,07 грн., суму інфляційних втрат з 15.01.2019 року по 20.12.2021 року у розмірі 2 851,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (Код ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1487,89 грн.

В іншій частині, заявлені позовні вимоги, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й. Наумова