Справа № 346/1317/24
Провадження № 22-ц/4808/1230/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяк В.Д.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Васильковського В.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив суд суд усунути перешкоди в користуванні ним власною земельною ділянкою шляхом демонтажу курника.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

16 липня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на правничу допомогу, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що судом першої інстанції не було вирішено дане питання при ухваленні рішення по справі. Представником відповідачки в судових дебатах було заявлено, що докази оплати судових витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Витрати на правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги, де в п. 4.1 даного договору зазначено фіксовану суму оплати послуг адвоката в розмірі 7000 грн. Також дані витрати підтверджуються квитанцією №0873 від 12.07.2024 року.

Додатковим рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року, ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що її представником у визначений законом термін було подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Також, у відзиві на позовну заяву було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач планує понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 7 000 грн. Вказані витрати підтверджено договором про надання правничої допомоги наявним у матеріалах справи де у п. 4,1 договору зазначено що послуги адвоката оплачуються у фіксованій сумі в розмірі 7(сім) тисяч грн та квитанцією №0873 від 12.07.2024 року.

Всупереч нормам чинного законодавства та правовим позиціям Верховного суду, суд першої інстанції не врахував, що у договорі про надання правничої допомоги погоджено між сторонами фіксовану суму оплати послуг адвоката і така оплата не залежить від кількості фактично здійснених дій адвоката, а тому не потребує детального розрахунку та опису дій, які вчинив адвокат, а також договором не передбачено складання акту прийому передачі виконаних робіт.

Суд першої інстанції не врахував, що адвокатом надано квитанцію про оплату послуг адвоката, саме у фіксованій сумі, яка погоджена договором. Надання адвокатом правничої допомоги у справі №346/1317/24 підтверджується поданням відзиву на позовну заяву, участю адвоката у судових засіданнях, що зафіксовано у журналах судових засідань.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Зазначає, що скаржник не довів, що оплачені послуги адвоката за квитанцією є фактично понесеними витратами на правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи.

Згідно з п.1.1.договору №23 Про надання правничої допомоги від 9 квітня 2024 року, передбачений перелік послуг з надання правничої допомоги за які належить сплатити фіксовану суму 7000 грн, та який складається з: надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; представництва інтересів клієнта; проте скаржник не довів, які з перелічених послуг були надані, а які ні, отже не доведено за які саме послуги було сплачено 7000 грн і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Вважає, що у зв`язку з ненаданням адвокатом переліку виконаних робіт та наданих послуг неможливо встановити, чи були такі послуги обґрунтованими та необхідними.

Крім того зазначив, що на підтвердження своїх повноважень представник відповідача подала ордер серії АТ №1066314 від 12.04.2024 року в якому відсутній підпис адвоката, а отже не відповідає вимогам та не може вважатися юридично значущим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката Голіней Л.Д. на представництво інтересів ОСОБА_2 , а факт подання такого ордеру є достатнім для відмови в задоволенні вимог заяви від 13.07.2024 року про ухвалення додаткового рішення по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував.

У судове засідання ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без ОСОБА_2 та її представника, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача надано лише договір та квитанцію, однак не надано детального опису виконаних доручень клієнта, акт-прийому передачі виконаних робіт та не надано платіжного доручення на підтвердження фактично понесених витрат.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву, представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 навела попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. До відзиву було додано ордер Серія АТ №1066314 від 12.04.2024 року, який видано на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 09.04.2024 року, яким підтверджуються повноваження ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_2 в Коломийському міськрайонному суді.

Рішення Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено 11 липня 2024 року.

Заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат подано 16 липня 2024 року через систему «Електронний суд», тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

На підтвердження наявності договірних відносин між адвокатом Голіней Л.Д. та ОСОБА_2 надано договір про надання правової допомоги №23 від 09.04.2024 року, відповідно до п. 1 якого надання правничої допомоги полягає в: надання правничої інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприемствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Пунктом 4 даного договору передбачено порядок здійснення розрахунків. Відповідно до п 4.1. якого юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях та визначається в фіксованій сумі, що становить 7000 грн.

Пунктом 4.2. визначено, що вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається у п. 4.1.

Пунктом 4.6 договору визначено, що факт отримання коштів за послуги адвоката підтверджується квитанцією.

Згідно квитанції №9 від 17 листопада 2023 року є належним підтвердженням доказом оплати ОСОБА_4 послуг за надану правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що відповідачкою було документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме нею надано договір про правову допомогу, в якому визначено гонорар в фіксованій сумі та становить 7 000 грн, платіжний документ №9 від 12.07.2024 року, який підтверджує прийняття від ОСОБА_2 за надання правничої допомоги у справі №346/1317/24 грошових коштів в сумі 7000 грн.

Надані ОСОБА_2 докази на підтвердження факту понесених нею судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є належними та достатніми для підтвердження її вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, тому колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Висновок суду першої інстанції про відсутність документального підтвердження надання правової допомоги, а саме: детального опису виконаних доручень клієнта, акт-прийому передачі виконаних робіт, платіжного доручення на підтвердження фактично понесених витрат, є помилковим, оскільки з урахуванням визначення сторонами договору про надання правничої допомоги фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару, кількість годин, витрачених на надання цієї допомоги, характер виконаної роботи не впливає на розмір цього гонорару у цьому конкретному випадку.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України.

Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті іншою стороною в порядку компенсації сплаченого адвокату гонорару, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №22/1964/21.

У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено: «щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

На підтвердження понесених витрат відповідачкою надано платіжний документ №9 від 12.07.2024 , який підтверджує прийняття від ОСОБА_2 за надання правничої допомоги у справі №346/1317/24 грошових коштів в сумі 7000 грн.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого він зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з предметом судового спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та клопотання ОСОБА_1 про зменшення таких витрат, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та часткове задоволення заяви відповідачки про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в ордері серії АТ №1066314 від 12.04.2024 року підпису адвоката, є необґрунтованими, оскільки до відзиву на позовну заяву представником ОСОБА_3 було додано ордер Серія АТ №1066314 від 12.04.2024 року, який видано на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 09.04.2024 року, та яким підтверджуються повноваження ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_2 в Коломийському міськрайонному судім та який підписано адвокатом.

Відповідно до ч.1 п.п.1,3 4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини по справі, судом порушено норми процесуального права, що відповідно до ч.1 п.п.1,3, 4 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування додаткового рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року, з ухваленням нового рішення, яким заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк