Справа № 496/6032/23
Провадження № 6/496/201/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу у справі №496/6032/23,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу у справі №496/6032/23. В обґрунтування подання зазначає, що у неї знаходиться виконавче провадження № 74264357 з виконання виконавчого листа № 496/6032/23 виданого 19.01.2024 Біляївським районним судом Одеської області про: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за Заявою-Договором про надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/1314523 від 30.11.2021 року в розмірі 67398,92 грн., з яких: 58122,56 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 9276,36 грн. сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1400,00 грн., а всього 4 084,00 грн. 23.02.2024 відкрито виконавче провадження №74264357. 23.02.2024 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "УКРСИББАНК", АТ «КРЕДОБАНК», ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК", АТ «Банк Альянс», АТ"Райффайзен Банк", АТ "Ощадбанк", АТ "ОТП БАНК", АКБ «Приватбанк», АТ "ПроКредит Банк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "ОКСІ банк", ПАТ «Південний», АТ "БАНК АВАНГАРД", АТ "Ідея Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "АЛЬТБАНК", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ "Індустріалбанк", АТ "ТАСкомбанк», АТ «ПУМБ». У вищезазначених банках відсутні кошти на рахунках боржника. 23.02.2024 винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника. Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України відсутня інформація щодо джерел отримання доходів боржником. Відповідно до інформації МВС за боржником не зареєстровано транспортних засобів. Відповідно інформації ПФУ боржник останній раз отримував заробітну плату в липні 2022 року. На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що боржник в період з 23.02.2024 по: 28.08.2024 не перетинав державний кордон. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності об`єкти нерухомості не зареєстровані. 23.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик боржника з`явитись до виконавця 26.03.2024, 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. 26.03.2024 на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив. 23.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути. присутнім та надати приватному виконавцю доступ до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 29.03.2024 з 10.00 до 17.00. 29.03.2024 приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою. Двері до приміщення на вимогу приватного виконавця ніхто не відчинив, доступу до приміщення боржником не надано. З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався. Щодо повідомлення боржника про початок виконавчого провадження приватний виконавець зазначає, що відповідно до ст. ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Приватним виконавцем направлено на адресу боржника документи виконавчого провадження та виклики, на які боржник не з`явився, причини неявки не повідомив. Отже боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (або іншої, встановленої виконавцем). Приватним виконавцем у виконавчому провадженні вжито всіх можливих заходів примусового виконання: кошти на рахунках боржника відсутні, рухоме, нерухоме майно відсутнє, доходи відсутні. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Отже як національні, так і міжнародні нормативні акти передбачають встановлення обмежень у свободі пересування, необхідні в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб. Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Боржник ухиляється від виконання рішення, порушуючи право стягувача на володіння своїм майном. При належному дотриманні вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сумлінному ставленні до процедури виконання судового рішення, з відкритих офіційних джерел боржник міг встановити хід виконання, сприяти у виконанні судового рішення. Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» окрім прав передбачені також обов`язки сторін виконавчого провадження. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Боржник ухиляється від виконання рішення, не з`являється на виклики, пояснень щодо невиконання рішення не надає, виконавця до свого житла з метою проведення опису та арешту майна не допускає, порушуючи право стягувача на володіння своїм майном. 08.04.2024 року суддею Біляївського районного суду Одеської області Горяєвим І.М. відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання боржником копій постанов приватного виконавця тому боржник не обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження. Однак відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, рекомендованим поштовим відправленням. Роз`яснення Верховного Суду України від 01.02.2013 щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України аналізує судову практику, яка складалась в Україні до прийняття нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року. З прийняттям нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» поняття «добровільне виконання рішення суду не існує», а примусове виконання розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Також просить врахувати рішення, якими були задоволені подання приватного виконавця Матвійчук Н.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржників, які повідомлені про виконавче провадження в порядку, передбаченому ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено посилання з ЄРСР на 156 ухвал суду першої інстанції. З метою підвищення ефективності виконання судових рішень потрібно припинити формально ставитись до бездіяльності боржників, посилатись на застарілу судову практику та законодавство, яке втратило чинність. Ухвалення судового рішення і примусове його виконання це один процес. Ухвалення рішення без його фактичного виконання не має ніякого сенсу. Критично великий відсоток невиконаних судових рішень в Україні пов`язаний не лише з бездіяльністю державних виконавців, а й з формальною позицію національних судів по відношенню до примусового виконання своїх же рішень. Тридцять років неефективної діяльності Державної виконавчої служби та безпрецедентно лояльне ставлення судів до боржників, які десятиріччями не виконують їх рішення, призвело до ситуації, в якій невиконання судових рішень є найбільш поширеним предметом скарг проти України до Європейського суду з прав людини і становить понад 50% від загальної кількості виявлених ЄСПЛ порушень. Все вищевикладене свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань, встановлених судовим рішенням, у зв`язку з чим приватний виконавець виконавчого округу Одеської області звернулася до суду з вказаним поданням.

Суд розглянув подання у відсутність приватного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки № 0228 від 28.02.2024 року, Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. здійснює діяльність по виконавчому округу Одеської області, офіс знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Говорова Маршала, 7, прим. оф. 6-2.

23.02.2024 року представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» Титаренко В.В. завернувся до приватного виконавця Матвійчук Н.Є. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №496/6032/23 від 19.01.2023 року виданого Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» у розмірі 67398,92 грн та 2684 грн сплаченого судового збору, 1400 витрати на професійну правничу допомогу, а разом 71482,92 грн.

19.01.2024 року Біляївським районним судом Одеської області видано виконавчий лист у справі № 496/6032/23 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, код ЄДРПОУ 39508708, заборгованість за Заявою-Договором про надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/1314523 від 30.11.2021 року в розмірі 67 398,92 грн, з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 400,00 грн., а всього 4 084,00 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 06.12.2026 року.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. 23.02.2024 року, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74264357 про стягнення за виконавчим листом, виданим 19.01.2024 року у справі № 496/6032/23, стягувач ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», боржник ОСОБА_1

23.02.2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. винесено Постанову про арешт коштів боржника ВП № 74264357, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 .

Згідно супровідного листа від 23.02.2024 року Постанова про арешт коштів боржника направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41,) та направлено до АТ "УКРСИББАНК", ПАТ «ТАБ Укргазбанк», АТ «Скай банк», АТ «Бан Альянс», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Державний Ощадний Банк України», АТ «ОТП Банк», АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", АТ «Банк 3/4», АТ «Сенс Банк», АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ «ОКСІ Банк», ПАТ АБ «Південний», АТ "БАНК АВАНГАРД", АТ "Ідея Банк", АТ АКБ "Львів", АТ «АЛЬТБАНК», АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", АТ «ТАСкомбанк», АТ «ПУМБ».

Постановою від 23.02.2024 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. у ВП № 74264357, накладено арешт на майно боржника.

23.02.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. було направлено боржнику виклик та вимога про присутність та надані доступу приватному виконавцю до приміщення боржника за вищевказаною адресою для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 29.03.2024 року з 10.00 до 17.00 годин.

Матеріали наданого виконавчого провадження містять фіскальний чек щодо направлення боржниці ОСОБА_1 виклику 23.02.2024 року, але при перевірці трекінгу на офіційному сайті УКРПОШТА, було встановлено, що дане відправлення відсутнє, так як не зареєстроване в системі.

Актом від 26.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. встановлено, що на виклик боржник ОСОБА_1 не з`явилася, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надала, достовірних відомостей про доходи та майно не надала, про причини неявки не повідомила.

Актом від 29.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. встановлено, що під час виходу приватного виконавця за адресою боржника вказаною у виконавчого листі, двері приміщення на вимогу приватного виконавця ніхто не відчинив, доступу до приміщення боржником не надано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №372236643 від 01.04.2024 року, відомості щодо наявності у боржник ОСОБА_1 зареєстрованого праві власності на майно відсутні.

Окрім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. було направлено запити до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_1 державного кордону, Державної податкової служби про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Та отримано відповіді про відсутність будь-якої інформації за вказаними запитами.

У відповіді Пенсійного Фонду України № 193220608, наданого на запит Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. та долученого до матеріалів подання, наявна інформація, що останнє місце робити боржника ОСОБА_1 ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» 01.07.2022 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. посилалася на ухилення нею від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

З огляду на вище викладене вбачається відсутність доказів на підтвердження доводів приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. про те, що боржниця свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, а тому в задоволенні подання слід відмовити, оскільки законом передбачена юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від його виконання, однак докази на підтвердження свідомого невиконання боржницею рішення суду - відсутні. Тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань, не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. суду до подання не наданого жодного доказу на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею ОСОБА_1 своїх обов`язків по сплаті заборгованості на виконання рішення суду та її наміру ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржниці.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржниця вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у неї можливості виконати це рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу у справі №496/6032/23 слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2-13, 89, 223, 247, 259, 260, 354, 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу у справі №496/6032/23 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.08.2024 року.

Суддя О.П. Портна