Провадження №: 2/752/5060/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 (далі - відповідач), адреса: АДРЕСА_3 , в якій позивач просить розірвати шлюб, що 30 серпня 2001 року був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 737.

В обгрунтування позову позивач послався на те, що 30 серпня 2001 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що в останні роки любу відносини між ним та дружиною значно погіршилися, періодично стали виникати сварки через те, що кожен з подружжя мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства й виховання дитини. Наприкінці 2023 року відносини значно погіршились та з 01 січня 2024 року подружжя разом не проживає, з того ж часу не веде спільного господарства.

Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача 22 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява про визнання позову, в якій остання послалась на те, що причиною припинення фактичних шлюбних відносин стала подружня зрада позивача. Також відповідач наполягала на тому, що самі фактичні шлюбні відносини були припинені з 29 квітня 2024 року. При цьому, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила його розірвати.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

30 серпня 2001 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу остання залишилась на своєму дошлюбному прізвищі « ОСОБА_4 », про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в м. Києві складено відповідний актовий запис № 737 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 30 серпня 2001 року та свідоцтво про шлюб (повторно) серії НОМЕР_2 від 24 травня 2024 року).

Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 23 вересня 2015 року ).

Позивач у своєму позові зазначає, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2024 року, з цього часу спільно не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть.

Відповідач у заяві про визнання позову наполягає на тому, що фактичні шлюбні відносини припинені з 29 квітня 2024 року та саме з цього часу подружжя проживає окремо один від одного, також відповідач зазначила, що неповнолітній син, 2015 року народження, проживає з нею. Оскільки фактичні шлюбні відносини припинені, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходити з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Під шлюбом слід розуміти сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Оскільки шлюбні відносини між подружжям припинені, наміру їх відновлювати у сторін не має, останні проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, відповідно, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між подружжям.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до про розірвання шлюбу - задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 30 30 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 737 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 від 30 серпня 2001 року та свідоцтво про шлюбу (повторно) серія НОМЕР_2 від 24 травня 2024 року) - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова