УХВАЛА

09 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 334/11676/23

провадження № 61-11204ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року вказану заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 250 грн.

Не погоджуючись з судовими рішеннями суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційні скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року в цій справі залишено без змін.

02 серпня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року в апеляційному порядку не переглядалося.

Ураховуючи те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції апеляційним судом по суті не переглядалося, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат