Справа № 766/2853/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.,

в присутності позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Токаленко В.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини -

ВСТАНВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить суд: встановити факт її постійного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2016 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що починаючи з 2000 року вона працювала разом зі ОСОБА_4 у дитячому садочки № 83 м. Херсона, та підтримувала із нею та її чоловіком ОСОБА_3 дружні стосунки, а саме часто зустрічалися, проводили разом відпочинок, мали дуже добрі відносини. На той час позивачка проживала зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_5 в належному останньому домоволодінні, що за адресою АДРЕСА_2 . У квітні 2018 року позивач припинила шлюбні відносини зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , шлюб було розірвано, з приводу чого наявне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08.09.2018 року. Після припинення шлюбних відносин колишній чоловік ОСОБА_5 не дозволив їй надалі проживати у належному йому житловому будинку. При цьому старша донька із двома дітьми проживала в однокімнатній квартирі, молодша донька орендувала помешкання. Через наявні у позивачки складнощі із житлом, тоді як подружжя ОСОБА_6 проживали одні, дітей та інших родичів не мали та часто потребували сторонньої допомоги, тому запропонували позивачці жити разом із ними в належній їм квартирі, а саме квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 01.04.2009 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона згідно розпорядження № 24363-ж від 01.04.2009 року, позивачка погодилась, і почала проживати із ними починаючи з травня 2018 року. Зазначає про те, що, далі цитата із позовної заяви: « Маючи багато спільних інтересів та однакові погляди на життя, ми швидко стали рідними людьми і почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі, та ніші предмети домашнього побуту, всі свята вони проводили як сім`я у колі рідних та друзів». Вказані обставини позивач підтверджує показаннями свідків. ІНФОРМАЦІЯ_2 раптово померла ОСОБА_4 , з приводу чого було вчинено актовий запис про смерть № 1644, та видано відповідне свідоцтво від 11.09.2023 року відділом ДРАЦС у м. Херсоні Південного МУМЮ ( м. Одеса). Позивач разом зі ОСОБА_3 ховала ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй частину квартири, в якій вони мешкали. Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем першої черги був її чоловік ОСОБА_3 , який, як зазначає позивач, прийняв спадщину відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, як такий, що постійно проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї протягом встановленого законодавством строку. Вказує про те, що одразу після смерті дружини ОСОБА_3 висловив бажання укласти із позивачкою договір, відповідно до умов якого позивачка мала надавати йому усіляку допомогу, а він в свою чергу мав намір передати їй у власність квартиру, про яку йшлося вище, а саме за адресою АДРЕСА_1 ., проте укласти такий договір виявилося неможливим до отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті дружини. Окрім того зазначає, що ОСОБА_3 мав намір укладення заповіту на ім`я позивачки, проте державний нотаріус відмовив у вчиненні вказаної дії вказуючи про необхідність попереднього отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини. Проте, не встигнувши оформити свої спадкові права на квартиру після смерті дружини, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було вчинено актовий запис за № 235, складений 02.02.2024 року Відділом ДРАЦС у м. Херсоні ПМУМЮ ( м. Одеса). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому квартиру. Позивач також зазначає про те, що похованням ОСОБА_3 займалася самостійно. Проте, звернувшись у лютому 2024 року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , за якою було заведено спадкову справу за № 712049651, у видачі відповідного свідоцтва позивачці було відмовлено через відсутність доказів постійного спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з огляду на що нотаріус рекомендувала звернутися до суду задля врегулювання вказаного питання. Вказуючи на законодавче обґрунтування підстав позовної заяви посилається на статті СК України, а саме з приводу того, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, при цьому вказує, що наявність саме зареєстрованого шлюбу не є обов`язковою, оскільки сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом , мають взаємні права та обов`язки ( ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України). З огляду на зазначене, вважає що має право на спадкування за законом як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Позивачка та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про відсутність до того передбачених законом підстав. Вказував у суді про те, що жодних доказів спільного проживання однією сім`єю позивачем не надано, вона не була зареєстрована зі спадкодавцем в одному помешканні, а також у дебатах зазначав про те, що таких доказів не отримано і під час судового слідства, зокрема із показів заявлених стороною позивачів свідків.

Суд, вислухавши пояснення позивачки а також допитавши її в якості свідка, представників сторін, свідків сторони позивачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 02.02.2024 року видано відповідне свідоцтво Серії НОМЕР_1 , актовий запис за № 235.

Окрім того судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 11.09.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) видано свідоцтва Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1644.

Корім того судом встановлено, що у власності ОСОБА_4 та членів її сім`ї, а саме ОСОБА_3 перебувала квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується дослідженим судом свідоцтвом про право власності від 01.04.2009 року, виданим згідно розпорядження № 24363-ж від того ж числа Фондом комунального майна м. Херсона, яке було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.05.2009 року. Вказана квартира належала ОСОБА_4 та члену її сім`ї ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності ( по частки кожному).

Як вбачається із досліджених судом паспортних даних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обидва були прописані за адресою АДРЕСА_1 починаючи не пізніше ніж з 1985 року.

Згідно дослідженого судом витягу про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано у період з 01.04.1942 року по 26.02.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , то за вказаною адресою були зареєстровані лише Смирнови, а саме ОСОБА_9 (у період з 05.06.1985 - 02.02.2024) та ОСОБА_10 (у період з 17.07.1981 - 11.09.2023).

Тобто, судом встановлено, і це не заперечувалось стороною позивачів те, що співвласники квартири АДРЕСА_4 , яким вказане помешкання належало на праві спільної сумісної власності, проживали у цій квартирі до моменту їх смерті. При цьому суд наголошує на тому, що ОСОБА_4 , тобто законна дружина особи, факт спільного проживання однією сім`єю з якою більше п`яти років просить встановити позивач, померла у вересі 2023 року, тобто задовго після того, як позивач, як вона зазначає у позові, почала проживати однією сім`єю зі ОСОБА_3 , а саме з 2018 року, при чому у належній ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності квартирі.

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вірно зазначає позивач у своїй позовні заяві сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. ( ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України).

При цьому, є цікавим посилання позивача у позові на рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року за № 5-рп/99, в якому надано офіційне тлумачення «член сім`ї», де до обов`язкової ознака входить ведення спільного господарства, тоді як це лише одна із ознак, які є обов`язковими для визначення особи членом сім`ї спадкодавця, особливо що стосується подружнього життя, на чому наголошується у позові. Суд також зауважує про те, що наведені у вказаному рішенні тлумачення не стосуються подружжя, дітей, батьків, про що прямо вказано у цьому рішенні.

Натомість, суд зауважує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя ( ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 39 СК України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, тобто перебування у шлюбних стосунках, на які розповсюджувались би норми діючого Законодавства є неможливим.

Суд зауважує те, що згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, однак як на підставу позовних вимог позивач не посилається а тому це не є предметом досліджуваних судом обставин.

При цьому покази допитаних судом свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , жодним чином не спростовують встановлені судом обставини перебування спадкодавця у зареєстрованому шлюбі аж до смерті дружини 28.08.2023 року, тобто за п`ять місяців до смерті самого ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто із різницею явно меншою ніж п`ять років та взагалі дані покази не є доказами в розумінні положень ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження викладених у позові фактів проживання однією сім`єю позивачки із померлим більш п`яти років.

При цьому, встановлені судом обставини, щодо здійснення позивачкою поховання як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 , мало того що не доводять підстав зазначених позивачкою в обґрунтування позовних вимог, так ще й не підтверджено дослідженими судом як письмовими доказами, так і показами свідків, оскільки як встановлено із показів свідків поховання оплачувались за спільні кошти, зокрема і подружжя ОСОБА_6 , тоді як жодних документальних обґрунтувань з приводу зворотнього позивачкою не надано суду.

Вказані вище обставини в судовому засіданні не були спростовані належними доказами в розумінні ст. 60 ЦПК України ні позивачкою ні її представником.

Таким чином, оскільки судом не встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із громадянином ОСОБА_3 з 2016 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як останній перебував в офіційному зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який до смерті дружини проживав із нею разом, яка за життя була співвласницею квартири АДРЕСА_4 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 3 СК України, ст. ст. 1259, 1264 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 57- 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2024 року.

Суддя Л.А. Скрипнік