1Справа № 335/9736/24 2-о/335/341/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Сиротенко В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від хронічної серцевої недостатності, ішемічної хвороби серця у с. Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області. В обґрунтування підстав для звернення з відповідною заявою ОСОБА_1 посилається на те, що вона є онукою померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить висновку про те, що вказана заява підлягає поверненню виходячи з наступного.

Правилами п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України унормовано, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Приписами ч.1 ст.317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-пр/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають із собою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха) опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 31.03.2020 у справі №205/4245/17 та від 23.04.2020 у справі №686/8440/16-ц.

Разом із тим, заявником не у повній мірі надані документи, які підтверджують родинні відносини між нею та померлою. А саме, не додано копію паспорта ОСОБА_3 , щоб встановити, що він є сином померлої ОСОБА_2 та батьком заявниці.А також не надано доказів того, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 впливає на права, обов`язки чи законні інтереси ОСОБА_1 . Крім того, заявником жодним чином не обґрунтовано неможливості звернутися з відповідною заявою ОСОБА_3 (який, за твердженням заявника, є сином померлої) .

Пунктом першим частини четвертої статті 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на який введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Враховуючи, що справи даної категорії розглядаються невідкладно, беручи до уваги, що заявником належним чином не підтверджено наявність права на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від від хронічної серцевої недостатності, ішемічної хвороби серця у с. Олександрівка Мелітопольського району Запорізької області, суд позбавлений можливості упевнитися у тому, що заявник має право на звернення до суду із вказаною заявою про встановлення факту смерті.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 315, 317 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті повернути заявнику.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.К. Сиротенко