Справа № 206/4061/24
Провадження № 2-о/206/553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю,-

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 402775 виданого на ім`я ОСОБА_2 Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 22 грудня 2006 року. Копія ухвали від 07.08.2024 була направлена на адресу заявника, зазначену у заяві, однак заявником недоліки, визначені ухвалою судді від 07.08.2024 у передбачений строк усунуто не було. Жодних заяв або клопотань щодо продовження строку для усунення недоліків від заявника до суду не надходило. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.50 (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11.09.97 та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в ній, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Статтею 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Враховуючи, що заявником подано заяву з порушенням ст.175-177 ЦПК України, у визначений суддею строк недоліки, що стали підставою для залишення заяви без руху, заявником не усунуто, за таких обставин, заява підлягає поверненню позивачу, що відповідає ст. 185 ЦПК України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 175, 185, 264, 293,294,353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що за змістом ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поштаренко