СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17638/23

пр. № 2/759/1562/24

23 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити відомості про відповідвача, як батька дитини з актового запису № 344 від 19.02.2022 року про народження ОСОБА_4 , складеного Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); внести зміни до актового запису № 344 від 19.02.2022 року про народження ОСОБА_4 зазначивши в графі батько « ОСОБА_1 , громадянин України»; змінити по батькові дитини - з " ОСОБА_4 " на " ІНФОРМАЦІЯ_7 " та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 344 від 19.02.2022 року.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 05.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який з 2017 року вони не підтримують та живуть окремо. На початку 2021 року він підтримував позашлюбні відносини з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 у м.Києві народився син - ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що шлюб між ОСОБА_2 та відповідачем не був розірваний, сина ОСОБА_7 записано за правиласми ст. 122 СК України та батьком записано відповідача.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 повідомила йому, що в дійсності батьком ОСОБА_4 є він, про що до цього йому не було відомо. У зв`язку з чим, та візуальною схожістю дитини з ним, він з квітня 2023 року вважає себе його біологічним батьком, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 року визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. Справу передано судді 18.09.2023 року (ас. 27-28).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 32).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2023 року призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження по справі на час проведення екпертизи зупинено (а.с. 45-47).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року відновлено провадження у справі (а.с. 66).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 84-85).

В судовому засіданні позивав ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Третя особа Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свого представника до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявку суду не відомі.

ОСОБА_3 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації та через оголошення на сайті судової влади (а.с. 101). За останнім відомим місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та повістка, які повернулись до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 41-42, 56-57, 75-76, 93, 102).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

За ст. 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, про визнання батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки ще дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Судом встановлено, що 05.04.2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.03.2018 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьками якого вказані: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.02.2022 року (а.с. 11).

Відомості про батька дітини внесено органом реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

07.02.2022 року розпорядження № 100 Подільської районної в м.Києві державної адміністрації надано дозвіл ОСОБА_2 на присвоєння прізвища « ОСОБА_4 » при реєстрації народження її малолітньої дитини чоловічої статті 27.11.2021 року (а.с. 12).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 20).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Верховний Суд зазначив, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні відомості, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (постанова від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц).

Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з основних доказів, який має бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 444/526/18, від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21 та від 06.12.2023 у справі №523/8194/18.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з імовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа №3451/05, § 34 від 07.05.2009).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з висновком експерта № 103-261-2023 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше ніж 99,99%, таким чином біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 практично доведено (а.с. 60-64).

Оцінивши надані докази у їх сукупності, керуючись найкращими інтересами дитини на право щодо отримання виховання та піклування від обох батьків, та беручи до уваги висновок за результатами проведення молекулярно-генетичного дослідження, суд вважає, що позивач довів, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , якого народила ОСОБА_2 , яка в момент народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_3 .

Враховуючи, що відповідачем не подано заяву про застосування строку позової давності, дитина на час подання позову та ухвалення рішення ще не досягла повноліття, суд приходить до висновку про навяність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити відомості про ОСОБА_3 , як батька дитини з актового запису № 344 від 19 лютого 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Внести зміни до актового запису № 344 від 19 лютого 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зазначивши в графі батько « ОСОБА_1 , громадянин України».

Змінити по батькові дитини - з " ОСОБА_4 " на " ІНФОРМАЦІЯ_7 " та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 344 від 19 лютого 2022 року, складеного Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Києва, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження Ліван, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_4 , видана органом 8011.

Треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка м.Суми, громадянка України, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , адреса: м.Київ, вул. Борисоглібська, 6.

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2024.

Суддя Ю.О. Твердохліб