___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 1512/6237/2012
провадження № 4-с/947/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар судового засідання помічник судді Романенко С.В., за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі скаргу ОСОБА_1 «на протиправні дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії» (провадження № 4-с/947/20/24 у цивільній справі № 1512/6237/2012),

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії.

Скаргу прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, про що постановлено відповідну ухвалу.

Представник скаржника адвокат Білозір О.О. в засіданні скаргу підтримала та просить задовольнити.

Представник особи, дії якої оскаржуються, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, надавши відзив на скаргу.

В ході розгляду скарги суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Скарга ОСОБА_1 стосується виконання рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/6237/2012.

Ухвалою судді від 11.03.2021 року з канцелярії Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 1512/6237/2012 витребувано до огляду.

04.04.2024 року одержано довідку секретаря суду Бестаченко В.В. від 04.04.2024 року про знищення за спливом терміну зберігання цивільної справи № 1512/6237/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний Банк Форум, третя особа ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. До довідки додана копія рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2014 року, з якого вбачається, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» за кредитним договором № 0066/07/08-7 від 29 серпня 2007 року у розмірі 150 920 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок, яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 5630,43 доларів США, що за курсом НБУ на 28.03.2013 року становить 45 004,03 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 8978, 00 доларів США, що еквівалентно 71761,15 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 3068,49 доларів США, що еквівалентно 24526,44 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами - 142,43 доларів США, що еквівалентно 1138.44 грн.; суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за прострочення повернення кредитних коштів - 1062,22 доларів США, що еквівалентно 8490,32 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1446 грн. (одна тисяча чотириста сорок шість) гривень 36 (тридцять шість) копійок, з кожного по 723,18 гривень. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний «Банк Форум», третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним відмовлено.

У скарзі ОСОБА_1 зазначено, що на примусовому виконанні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 47586069, з примусового виконання виконавчого листа № 1512/6237/2012 від 21.02.2014 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» грошових коштів у розмірі 150 920,39 грн.

19.05.2015 року в рамках виконавчого провадження № 47586069 винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-5/47586069, на підставі якої було зареєстровано обтяження № 9844243 від 28.05.2015р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень).

28.12.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Білозор Олесею Олександрівною було подано до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адвокатський запит, відповідно до якого адвокат просить, зокрема:

- надати інформацію щодо підстав накладення та чинності обтяження № 9844243 (номер запису про обтяження) від 28.05.2015 року у вигляді арешту всього майна ОСОБА_1 ;

- надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження, в рамках якого було накладено обтяження № 9844243 від 28.05.2015 року.

16.01.2024р. Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) надав відповідь № 2145 на вищезазначений адвокатський запит, з якого вбачається наступне: дійсно, на примусовому виконанні Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження № 47586069 за примусовим виконанням виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси № 1512/6237/2012 від 21.02.2014 року. Проте, відомості щодо виконання виконавчого провадження № 47586069 у Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) відсутні. Крім того, визначено, що виконавче провадження № 47586069, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 знищені за терміном зберігання.

18.01.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Білозор О.О. було подано до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про зняття арешту, в якій просить, зокрема:

- зняти арешт з майна (все майно) ОСОБА_1 , РНОК1315, (реєстраційний номер обтяження 9844243 від 28.05.2015р.), накладений в рамках виконавчого провадження № 47586069 на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.05.2015 року;

- вилучити запис про накладення обтяження на все майно ОСОБА_1 , реєстраційний № 9844243 від 28.05.2015 року з Сдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

08.02.2024р. адвокатом Білозор О.О. було отримано відповідь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 7856 від 31.01.2024р. на вищезазначену заяву про зняття арешту, відповідно до якої Київський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що законні підстави для зняття арешту з майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , відсутні.

ОСОБА_1 вважає, що відмова Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у знятті арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.05.2015 року в рамках ВП № 47586069, суперечить його правам, законним інтересам та законодавству в цілому. У поданій, до суду скарзі ОСОБА_1 просить визнати дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які полягають у відмові зняти арешти з всього належного нерухомого майна ОСОБА_1 , протиправними та зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- зняти арешт з майна ( все майно ) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження, серія та номер В-5/47586069 від 19.05.2015 року;

- здійснити реєстраційні дії щодо припинення (виключення відомостей) обтяження номер запису 9844243 від 28.05.2015 року, накладеного в рамках виконавчого провадження № 47586069.

Скаржник зазначає, що відсутність (завершення) виконавчого провадження є підставою для скасування арешту та інших заходів примусового виконання рішення, оскільки арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа. Виконавче провадження № 47586069 було завершено, а отже необхідність у застосуванні примусових заходів виконання у вигляді арешту майна ОСОБА_1 відсутня. Пропущення строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для скасування арешту та інших заходів примусового виконання рішення. Стягувач (ПАТ «Банк Форум»), використавши своє право у визначенні законодавством строки пред`явив виконавчий лист № 1512/6237/2012 від 21.02.2014 року до виконання, на підставі якого Першим Київським ВДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження № 47586069 та накладено обтяження № 9844243 від 28.05.2015 р. Натомість ВП № 47586069 було завершено, оскільки відомості щодо виконання ВП № 47586069 відсутні. Стягувач мав право пред`явити виконавчий лист до виконання повторно, проте таким правом не скористався, до Київського районного суду м. Одеси із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа не звертався. Крім того, відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день подання позову, діяльність ПАТ «Банк Форум» з 04.07.2019 р. припинено. Заявнику невідомо, яка юридична особа є правонаступником ПАТ «Банк Форум». Проте, достовірно відомо, що заміна сторони у виконавчому проваджені № 47586069 (в даному разі Стягувана) правонаступником не здійснювалася. ОСОБА_1 не отримував будь-яких майнових претензій від правонаступника ПАТ «Банк Форум» щодо виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси № 1512/6237/2012 від 21.02.2014р., що свідчить про неможливість стягнення грошових коштів за виконавчим листом № 1512/6237/2012 від 21.02.2014року, видавник: Київський районний суд м. Одеси, у зв`язку із пропуском Стягувачем та/або його правонаступником строку для пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання.

У відзиві на скаргу Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), процесуальний статус якого скаржником безпідставно визначається, як «заінтересована особа», а не як особа, дії якої оскаржуються, у задоволені скарги ОСОБА_1 просив відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-ХІУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 606-ХІУ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, ідо спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, то відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону N 606-ХІУ примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" (№ 202/98-ВР) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 606-ХІУ примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється па підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Закону № 606-ХІУ державною виконавчою службою, у тому числі, підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до статті 19 Закону № 606-ХІУ державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII від 02.06.2016) (далі Закон № 1404-VI11) реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - ЛСВ1І), порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Перевіркою даних ЛСВИ, у тому числі Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що є окремим підрозділом, який є архівною складовою частиною ДСВП та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження АСВП, встановлено, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 47586069 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1512/6237/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси 21.02.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» грошової суми у розмірі 150920,39 грн.

Відповідно до частини 1. 2 статті 11 Закону № 606-ХІУ державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі па примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 32 Закону № 606-ХІУ заходом примусового виконання рішень зокрема є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІУ державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт па майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно па зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону № 606-ХІУ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 2 статті 57 Закону № 606-ХІУ арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтею 57 Закону № 606-ХІУ, 19.05.2015 державним виконавцем відділу постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-5/47586069, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Таким чином арешт майна, що належить ОСОБА_1 , 26.06.2015 державним виконавцем відділу, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606- ХІУ, по вищезазначеному виконавчому провадженню винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 606 - XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений па майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження»(№ 606-ХІУ від 21.04.1999 із змінами, який діяв на момент закінчення виконавчого провадження), не дула передбачена можливість зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІУ від 21.04.1999 і І змінами).

Таким чином, державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.15 правомірно не вирішив питання про припинення чинності арешту манна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється.

Вищезазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу також боржником не оскаржена та неправомірною також не визнана.

Загальний порядок зняття виконавцем арешту з майна (коштів) боржника або його частини був наведений у статті 60 Закону № 606 XIV.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону № 606 XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності па це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини 2 статті 60 Закону № 606 XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту па майно боржника.

Відповідно до частини 3 статті 60 Закону № 606 XIV з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до частини 4 статті 60 Закону № 606 XIV у разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до частини 5 етапі 60 Закону № 606 XIV у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У ньому відсутня така підстава для зняття арешту, як повернення виконавчого документа стягувачу.

Окремий перелік підстав для зняття арешту був наведений також у частині І статті 50 Закону № 606 XIV.

Згідно з ним, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Повернення виконавчого документа стягувану також відсутнє у цьому переліку. Статтею 50 Закону № 606 XIV не була передбачена можливість зняття арешту у разі повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606 XIV.

Різниця у правовому регулюванні наслідків закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу до суду, який його видав) та повернення виконавчого документу стягувачу у контексті продовження дії накладених арештів на майно (кошти) боржника обумовлена тим, що у першому випадку виконавче провадження не може бути розпочате знову (ч. 1 ст. 50 Закону № 606- XIV), а у другому можливість повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання існує (ч. 5 ст. 47 Закону № 606 XIV ).

У разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606 XIV виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 січня 2018 року по справі № 910/8019/15-г, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у провадженні № 6-6568св17.

Відступлення від цього правового висновку можливе у разі встановлення втрати можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Втім, у даній справі відповідні докази скаржником надані не були.

Отже, зняття арешту з майна божника пов`язується із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не с закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа з цих підстав. Окрім того, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України під час розгляду справи № 6-6568св17 дійшла наступних висновків: «Окрім того, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

З цією позицією повністю погодився і Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 по справі № 425/1341/17, а також у постанові від 10.04.2019 по справі № 522/15772/16-й, додатково зазначивши наступне: «Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі)».

Таким чином Закон № 606 - XIV, який діяв на момент повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 47586069, не передбачав обов`язку державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606 - ХІУ, а жодна з наведених у Законі підстав для скасування виконавцем раніше накладеної о арешту не мала місце.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 1404 VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За приписами ч. З ст. 37 Закону № 1404 VIII арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті. У інших випадках повернення виконавчого документу стягувачу зняття арешту з майна (коштів) боржника не передбачено.

Таким чином, державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ при винесенні постанови про повернення документа стягувачу правомірно не вирішив питання про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється.

Рішення щодо не зняття арешту з майна скаржника було прийнято відповідно до Закону, в межах повноважень.

Також посилаючись на те, що до скарги не додано жодного належного доказу на підтвердження того, що скаржник виконав рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/6237/2012; того, що виконавчий лист Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/6237/2012 було визнано таким, що не підлягає виконанню і враховуючи, що стягувач не позбавлений права на подальше звернення до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлений відповідного виконавчого листа до виконання «заінтересована особа» вказує на безпідставність і незаконність скасування арешту, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права па справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00. "Горнебі проти Греції" від 19.03.1997).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права па справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних га обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (ZНOVNЕR v. UKRAINH, № 56848/00. § 3.3. CCI IJ І, від 29 червня 2004 року).

Суд погоджується із висновками, зробленими у відзиві, якими встановлена відсутність порушень в діях державного виконавця, постановою якого було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , відсутність порушень в діях Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказаного скаржником «заінтересованою особою», а не особою, дії якої оскаржуються, й відмовляє скаржнику в частині вимог щодо визнання дій цього управління протиправними.

Щодо вимог до Управління в частині зняття арешту з майна та здійснення реєстраційних дій, такі вимоги в порядку розгляду скарги також задоволенню не підлягають. Скаржник не ставить питання про скасування постанови, якою накладено арешт. А отже акт, на підставі якого такий арешт накладено продовжує свою дію.

Питання щодо скасування арешту з майна є спірним, і може бути вирішено в порядку позовного провадження.

Крім того, звертається увага на наступне, - скаржник звернувся до суду, користуючись правом звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, встановленим статтею 447 ЦПК України.

За положеннями статті 447 ЦПК України правом звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення наділені виключно сторони виконавчого провадження.

Тобто цією нормою процесуального права передбачена можливість звернення зі скаргою виключно на стадії виконання судового рішення. В той же час сам скаржник базує свою позицію на тому, що стадії виконання судового рішення вже фактично не існує з підстав знищення виконавчого провадження. Тобто скаржник правом звернутися до суду в порядку подання скарги «під час виконання судового рішення» користується і в той же час тривалість стадії «виконання судового рішення» не визнає і спростовує, що додатково підтверджує наявність спору, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням другого боржника ОСОБА_2 у якості третьої особи, оскільки рішення у справі де може бути скасований арешт майна, накладений з метою погашення заборгованості за рішенням суду, може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_2 як солідарного боржника.

ОСОБА_1 залишається стороною виконавчого провадження боржником, що й підтверджує, звертаючись до суду в порядку статті 447 ЦПК України саме, як сторона виконавчого провадження, інакше право звернення зі скаргою не має.

При цьому суд зазначає, що ніщо не перешкоджає боржнику добровільно виконати рішення суду, що є його обов`язком згідно з вимогами статті 129 Конституції після чого арешт з майна може бути знято відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 13, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) «на протиправні дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії» (провадження № 4-с/947/20/24 у цивільній справі № 1512/6237/2012) залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання повного тексту ухвали.

Днем складення повної ухвали є 06 серпня 2024 року.

Суддя Літвінова І. А.