Березівський районний суд Одеської області
10.09.2024
Справа № 494/193/13-ц
Провадження № 2/494/47/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі судового засідання Швирид Я.С.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення часткової заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ Ощадбанк (далі - Банк) з ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_2 21.11. 2007 р. укладено кредитний договір № 2125-н (далі - Кредитний договір) на суму 208 250,00 гривень строком до 21 листопада 2012 року.

Відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору 21.11.2007р. укладено з ОСОБА_6 договір застави транспортного засобу автобусу пасажирського марки БАЗ, модель А079.14, 2007 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого та зареєстрованого МРЕВ УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 06.11.2007 року.

Також у забезпечення кредитного договору 21.11.2007 р. Банком було укладено з ОСОБА_5 договір поруки № 1 до кредитного договору 2125-н. Згідно з яким ОСОБА_5 зобов`язався відповідати солідарно за порушення ОСОБА_6 зобов`язань по договору кредиту № 2125-н. від 21.11.2007 року.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання по кредитному договору, банком були перераховані кошти в сумі 208 250,00 гривень. Проте в обумовлені кредитним договором строки Відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконував. Внаслідок чого Банк звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором до суду. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09.12.2010 року у справі за позовом Банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість кредитним договором в сумі 274 067 ,17 гривень та судові витрати.

Згідно з п. 1.1. договору поруки № 1 до кредитного договору №2125-н від 21.11.2007 року ОСОБА_5 зобов`язався перед Банком відповідати солідарно повному обсязі за своєчасне та повне виконання Відповідачем зобов`язання кредитним договором №2125-н від 21.11.2007 року. Згідно п. 5 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користуванню кредитом Відповідач зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Однак, оскільки договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.5. кредитного договору були нараховані відсотки та пеня, у зв`язку з чим з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 03.01.2013 р. складає - 131 872,08 гривень, яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2010 р. по 03.01.2013р.- 76 393,19 грн.; пені за прострочений основний борг та прострочені проценти за користування кредитом за період з 19.04.2011р. по 01.01.2013 р. - 55 478,89 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний

ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління - Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 2125-сумі 131 872,08 гривень, яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2010 р

03.01.2013 р. -76 393,19 грн. та пені за прострочений основний борг та прострочені проценти за користування кредитом за період з 19.04.2011р. по 01.01.2013 р. - 55 475.

грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вище зазначена цивільна справа передана судді Панчишину А.Ю.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14.05.2013 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення часткової заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №2125-н в сумі 131872 грн. 08 коп.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19.08.2021 року заочне рішення Березівського районного Одеської області суду від 14.05.2013 року скасоване, провадження у справі відновлено.

Ухвалою Березівського районного суд Одеської області від 29.12.2023 року цивільну справу призначено до судового розгляду на 05.03.2024 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05.06.2024 року залучено до участі у розгляді справи правонаступника відповідача ОСОБА_4 (у зв`язку зі смертю) - ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник ОСОБА_7 подав 06.09.2024 року заяву до суду, в якій просив розглянути справу його довірителя. Також в заяві зазначив, що після смерті первісного боржника ОСОБА_4 його поручитель ОСОБА_5 не надавав своєї згоди позивачу забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), котрим є правонаступник відповідача: ОСОБА_2 та надавати таку згоду не бажає. Кредитний договір був укладений банком 21.11.2007 року, а позовна заява була подана лише у 2010 році. При цьому, як зазначено у рішенні суду першої інстанції, розрахунок позивачем зроблено станом на 26.07.2010 року. Отже на дату подачі позову строк нарахування пені та позовна давність спливли. У зв`язку з чим ОСОБА_5 заявляється вимога про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до зобов`язань, які є предметом стягнення по даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник в судовому засіданні заперечив позовні вимоги, подав відзив на такі, в якому зазначив наступне.

Так, предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованості за кредитним договором № 2125-н від 21 листопада 2007 року, укладеного між позивачем і померлим ОСОБА_4 в розмірі 131 872,08 грн., яка складається з прострочених відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2010 року по 03 січня 2013 року в сумі 76 393,19 грн., а також пені за прострочений основний борг та прострочені відсотки за користування кредитом за період з 19 квітня 2011 року по 01 січня 2013 року в сумі 55 478,89 грн.

При цьому, 09 грудня 2010 року Березівським районним судом Одеської області вже ухвалювалося рішення у справі № 2-545/2010 стосовно стягнення з відповідачів солідарної заборгованості за цим кредитним договором у загальному розмірі 274 067,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 130 929,65 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 61 570,16 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 58 532,08 грн., пені за прострочену заборгованість за відсотками та кредитом - 23 035,28 грн. Відповідно до змісту згаданого судового рішення кредитний договір передбачав надання відповідачу ОСОБА_4 позики за умов її повернення до 21 листопада 2012 року. Разом з тим, у зв`язку з порушенням останнім порядку її погашення, кредитор зажадав її дострокового повернення у повному обсязі в судовому порядку.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц та Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 755/15853/15-ц зроблені висновки, що звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 стверджує, що рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2010 року у справі № 2-545/2010, ухвалене за наслідками розгляду першого позову позивача про дострокове стягнення кредитної заборгованості, з точки зору усталеної судової практики засвідчує собою зміну порядку, умов і строку дії кредитного договору, як підстави виникнення кредитного зобов`язання. Після цього право позикодавця (позивача) нараховувати договірні проценти та пеню (як різновид неустойки) як за період часу до 21 листопада 2012 року (договірна дата повернення позики), так й після цієї дати, об`єктивно припинилося. Єдиним способом захисту прав позивача в даних правовідносинах є заявления ним вимог, що походять з частини другої статті 625 ІДК України (стягнення інфляційний втрат за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми), чого позивач не вимагав. Відтак позовні вимоги в цій справі, що полягають у стягненні договірних відсотків та пені, нарахованих позикодавцем після припинення в нього такого права, є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського облуправління ВАТ Ощадбанк (далі - Банк) з ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_2 21.11. 2007 р. укладено кредитний договір № 2125-н (далі - Кредитний договір) на суму 208 250,00 гривень строком до 21 листопада 2012 року.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору 21.11.2007р. укладено з ОСОБА_6 договір застави транспортного засобу автобусу пасажирського марки БАЗ, модель А079.14, 2007 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого та зареєстрованого МРЕВ УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 06.11.2007року.

Крім цього, у забезпечення виконання кредитного договору 21.11.2007 р. Банком було укладено з ОСОБА_5 договір поруки № 1 до кредитного договору 2125-н. Згідно з яким ОСОБА_5 зобов`язався відповідати солідарно за порушення ОСОБА_6 зобов`язань по договору кредиту № 2125-н. від 21.11.2007 року.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання по кредитному договору, банком були перераховані кошти в сумі 208250,00 гривень. Проте в обумовлені кредитним договором строки Відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконував. Внаслідок чого Банк звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором до суду.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09.12.2010 року у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» Банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість кредитним договором в сумі 274 067 ,17 гривень та судові витрати.

Згідно п.п.3.3.1,, п.п.3.3.5, п.п.3.3.6 кредитного договору №2125-н відповідач ОСОБА_4 зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами та пені.

Відповідно до п.п.3.2.2.,3.2.3. кредитного договору №2125-н Банк має право у разі порушення Відповідачем умов договору достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи відсотками Банк має право здійснити погашення заборгованості шлях: звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з п. 1.1. договору поруки №1 до кредитного договору №2125-н від 21.11.2007 року ОСОБА_5 зобов`язався перед Банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Відповідачем зобов`язання за кредитним договором №2125-н від 21.11.2007 року .

Згідно п. 5 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користуванню кредитом Відповідач зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач вважає, що оскільки договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.5. кредитного договору були нараховані відсотки та пеня, у зв`язку з чим з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 03.01.2013 р. складає - 131 872,08 гривень, яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2010 р. по 03.01.2013р.- 76 393,19 грн. та пені за прострочений основний борг та прострочені проценти за користування кредитом за період з 19.04.2011р. по 01.01.2013 р. - 55 478,89 грн.

Однак з такими висновками позивача не можна погодитися, виходячи з такого.

Відповідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених: законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України Про заставу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч.І ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) Відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261» 07 червня 2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк» відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та статуту банку держава здійснює і реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі банку через органи управління банком - наглядову раду банку, яка здійснює контроль за діяльністю банку з метою збереження залучених у вклади грошових коштів, забезпечення їх повернення вкладникам і захисту інтересів держави як акціонера державного банку.

09 грудня 2010 року Березівським районним судом Одеської області вже ухвалювалося рішення у справі № 2-545/2010 стосовно стягнення з відповідачів солідарної заборгованості за цим кредитним договором у загальному розмірі 274 067,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 130 929,65 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 61 570,16 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 58 532,08 грн., пені за прострочену заборгованість за відсотками та кредитом - 23 035,28 грн.

Відповідно до змісту згаданого судового рішення кредитний договір передбачав надання відповідачу - ОСОБА_4 позики за умов її повернення до 21 листопада 2012 року. Разом з тим, у зв`язку з порушенням останнім порядку її погашення, кредитор зажадав її дострокового повернення у повному обсязі в судовому порядку.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц та Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 755/15853/15-ц зроблені висновки, що звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 753/9031/18 суд виснував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок вбачається також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, у якій зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

В подальшому, 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 910/4518/16 уточнила свої попередні висновки, вказавши, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти "за користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Подібні за змістом висновки містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де суд вказав, що припис частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2010 року у справі № 2-545/2010, ухвалене за наслідками розгляду першого позову позивача про дострокове стягнення кредитної заборгованості, з точки зору усталеної судової практики засвідчує собою зміну порядку, умов і строку дії кредитного договору, як підстави виникнення кредитного зобов`язання. Після цього право позикодавця (позивача) нараховувати договірні проценти та пеню (як різновид неустойки) як за період часу до 21 листопада 2012 року (договірна дата повернення позики), так й після цієї дати, об`єктивно припинилося.

Відтак позовні вимоги, що полягають у стягненні договірних відсотків та пені, нарахованих позикодавцем після припинення в нього такого права, є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,141,178,187,247,258,259,273,274-279,354 ЦПК України, ст. 11,525,526,530,610,611,612,625,629,639,652,1049,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення часткової заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.09.2024 року.

Суддя Панчишин А.Ю.