Справа № 357/3429/24
Провадження № 2/357/2299/24
У Х В А Л А

30 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київськоїобласті в складі:

головуючого судді О рєхова О.І.,

за участю секретаря Махненко Б.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому провадженні в режимі відеоконференції в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В:

В проваджені суду перебуває цивільна справа позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2024 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 05 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 28 травня 2024 року.

28 травня 2024 року за клопотанням позивача, відкладено підготовче засідання на 24.06.2024 року.

24 червня 2024 року відкладено підготовче судове засідання на 22.07.2024 року у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 не володіє та не розуміє державну мову, якою ведеться судочинство.

22 липня 2024 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 , оголошено перерву в підготовчому засіданні до 30.08.2024 року.

29 серпня 2024 року в системі «Електронний суд» надійшов зустрічний позов від відповідача Лайла Лоай, зареєстровано канцелярією суду 30.08.2024 року за вх. № 45144, який передано головуючому судді.

В судовому засіданні 30.08.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 підтримала клопотання відповідача та просила об`єднати зустрічний позов з первісним.

Представник позивача ОСОБА_2 , загалом не заперечувала.

Позивач ОСОБА_1 підтримала свого представника.

Представник третьої особи Служби у справах дітей БМР Кисельова В.М. в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, про що в матеріалах справи міститься розписка.

Неявка належним чином повідомленого представника третьої особи, не перешкоджає розгляду клопотання щодо об`єднання зустрічного позову з первісним.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, зустрічну позовну заяву, приходить до наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії, у встановлені законом або судом строки.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З матеріалів справи вбачається та встановлено в судовому засіданні, що не було спростовано з боку представника відповідача, відповідач Лайла Лоай отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05 квітня 2024 року та ознайомився з нею 15.04.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають право утворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Стаббігс та інші протии Великобританії», «Девеер проти Бельгії» виходить з того, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді про відкриття провадження у справі від 05 квітня 2024 року відповідачу Лайла Лоай будо встановлено строк для подачі відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Всупереч зазначеному, відповідач подав до суду зустрічний позов лише 29.08.2024 року, Документ сформований в системі «Електронний суд», зареєстрований канцелярією суду 30.08.2024 року за вх. № 45144.

Водночас, з боку відповідача не надано заяви про поновлення строку звернення до суду з зустрічним позовом та відповідно обґрунтування поважності такого пропуску.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Питання щодо поновлення процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`активних процесуальних прав (обов`язків).

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

У справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов протии України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальнее значення для судової системи (справа «Сутяжник протии Росії», п. 38).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, при цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що за відсутності клопотання про поновлення процесуального строку з обґрунтуванням поважності такого пропуску, унеможливлює його прийняття.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зустрічна позовна заява ОСОБА_5 подана у порушення вимог ст. 193 ЦПК України, а тому не може бути прийнята до розгляду з первісним позовом.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Згідно з ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, продана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При цьому, повернення устрічного позову не обмежує право ОСОБА_5 звернутись до суду з позовною заявою на загальних підставах.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 43, 44, 126, 127, 178, 193, 194, 260, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про відібрання дітей та повернення їх до місця постійного проживання, - повернути Лайла Лоай.

Роз`яснити ОСОБА_5 право звернутися з вказаним позовом в загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із додатками повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов