Справа № 305/2515/24
УХВАЛА

про відмову у видачу судового наказу

21.08.2024 року. м. Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Тулик І.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося у суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї докази суддя прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п.9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до п.10 вищевказаної Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року, норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

У матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості за період з січня 2019 року по грудень 2024 року на загальну суму 20 865,96 гривень. При цьому заявник просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за період з березня 2023 року по липень 2024 року у сумі 9 522,88 гривень.

Разом з цим, не зрозуміла сума нарахування заборгованості. Як вбачається з графи «Борг» за період з березня 2023 по липень 2024 року сума заборгованості становить 8 861,16 гривень. В той же час стягувач у своїй заяві просить стягнути борг у сумі 9 522,88 гривень за той же період з березня 2023 по липень 2024 року. Отже, різниця становить 661,72 гривень.

Таким чином, за встановлених суддею обставин у їх сукупності, розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_1 не можна вважати безспірним, а тому, з урахуванням вимог ч.3 ст.19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір.

Згідно з вимогами статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимоги статті 163 цього кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу серед іншого додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані комунальні послуги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.4 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Рахівського районного суду: І.І. Тулик