279/5298/24
2/279/1915/24

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Шульга О.М., по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
Судом в порядку п.6, 7 ст. 187 було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 зареєстрованим на території міста Коростеня або Коростенського району Житомирської області не значиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
За змістом ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Зі змісту позовної заяви слідує, що спільних неповнолітніх дітей сторони не мають.
Також в матеріалах справи відсутні докази наявності домовленості подружжя щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Вищезазначені докази є необхідними для визначення підсудності даної справи.
Частиною 9 ст.28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Отже, до позову не долучено доказів наведених в ч.9 ст. 28 ЦПК України, які б вказували на підсудність даної справи Коростенському міськрайонному суду Житомирської області.
Крім того з позовної заяви слідує, що відповідач ОСОБА_3 є громадянином Республіки Казахстан. Адреси проживання відповідача в зазначеній Республіці в позові не зазначено.
Частиною 2 ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.
Згідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в
цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється в межах компетенції Міністерством юстиції України
безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній
Відповідно до п. 2.1. Розділу ІІ Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.
Разом з тим ч. 3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Як убачається зі змісту ст. 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.
Також, згідно ч. 1 ст. 7 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.
Відповідно до ст. 17 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.
З огляду на вищевикладені обставини, вбачається неможливість вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, в порядку визначеному ст.128 ЦПК України, з урахуванням положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Гаазької Конвенції.
Аналізуючи вищевикладене, позивачу необхідно належно оформити матеріали, які будуть направленні для вручення відповідачу, який є громадянином Республіки Казахстан та надати до суду засвідчений переклад казахською мовою позовної заяви та доданих до неї документів.
З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху.
Для усунення недоліків позовної заяви позивач має надати суду в письмовому вигляді позовну заяву із викладенням обставин на підтвердження порушення прав позивача відповідачем, а саме - незгоди відповідача на розірвання шлюбу в органах РАЦС, вказавши дійсну адресу проживання/реєстрації відповідача в межах України (надати докази на підтвердження фактичного місця проживання відповідача) та/або за межами України (в Республіці Казахстан). Також позивач має належно оформити матеріали, які будуть направленні для вручення відповідачу (у разі його проживання за межами України), який є громадянином Республіки Казахстан, надавши до суду офіційний переклад позовної заяви казахською мовою та надати докази на підтвердження підстав звернення (підсудності справи) саме Коростенському міськрайонному суду Житомирської області.
Керуючись ст.ст.175-177, 185 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.
Надати позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У разі усунення у вказаний строк недоліків, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві з доданими до неї документами не пізніше 5-ти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Шульга О.М.