Провадження №: 2/755/1417/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценка О.І.,

позивача ОСОБА_1

предстаника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державної казначейської служби України матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 152993, 38 грн., моральну шкоду у розмірі 91000 грн., додаткові витрати пов`язанні з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця стоянки, витрати на проїзд в громадському транспорті в розмірі 4453, 68 грн. витрати на правничу допомогу в розмірі 8 тис. грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 тис. грн., та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приблизно о 7:50 год. 20 грудня 2015 р. сталася дорожньо - транспортна пригода, а саме службовий автомобіль патрульної поліції «Toyota Prius» держ номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 під часу руху по проїзджій частині АДРЕСА_1 не дотримався вимог п.п.12.1. ПДР України та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 .

Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 3 лютого 2016 р. ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні вказаної вище дорожньо - транспортної пригоди та піддано адміністративному стягненню.

Внаслідок даної ДТП його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, він витратив багато часу на врегулювання спору мирним шляхом, але керівництво Національної поліції України не врегульовувало вказану ситуацію.

17 лютого 2016 р. позивач звернувся до АТ «УОСК» щодо відшкодування страхової виплати пов`язаної з вказаною дорожньо - транспортної пригодою.

Працівники даної страхової компанії відтягували здійснення страхового відшкодування, але через те, що позивач скаржився в різні інстанції на дії ( бездіяльність ) працівників ПАТ «УОСК» , після чого 25 травня 2016 р. страхова компанія АТ «УОСК» здійснила перерахування коштів в розмірі 49 тис. грн. на адресу ТОВ «Атлант-М», де здійснювалися відновлені ремонтні роботи автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 , але вказані кошти не покрили всіх тих матеріальних затрат, які необхідні були для відновлювального ремонту вказаного автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon».

Відповідно до звіту №953 складеного «ПП ОСОБА_5 » 7.10.2016 р. слідує, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ. номер НОМЕР_2 внаслідок пошкоджень при ДТП складає 201993,38 грн., з яких вартість відновлювального ремонту 190357,75 грн. та 11635,63 грн. втрата товарного виду.

Внаслідок вказаної ДТП змінився звичний стиль життя позивача, він тривалий період часу не може використовувати свій автомобіль в своїх цілях, що також створює труднощі в його повсякденному житті внаслідок чого йому були спричинена моральна шкода, що також полягає в тому, що питання відшкодування йому матеріальних збитків тривалий час не знаходить свого вирішення.

З врахуванням того, що винна особа в скоєнні ДТП ОСОБА_4 перебував в трудових стосунках з Управлінням патрульної поліції , перебував на службовому автомобілі та під час виконання своїх службових обов`язків , в зв`язку з чим кошти на відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди повинні бути перераховані саме з державного бюджету України.

Позивач та його представники у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просили позов задовольнити з обставин викладених в позовній заяві , додатково позивач ставить під сумнів висновки судово автотоварознавчих експертиз , що були проведені під час розгляду справи в суді, так -як за твердженням позивача експертами не були взяті до уваги всі обставини, а саме не були взяті до уваги всі пошкоджені деталі транспортного засобу, вартість ремонтних робіт, також деякі показники вводилися експертами вручну, а не за допомого програми що вплинули на визначення матеріального збитку в зв`язку з чим до уваги потрібно брати саме звіт №953, моральну шкоду обґрунтовує тим, що довготривалий час не може отримати компенсації за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, крім того змінився звичний стиль його життя, що також негативно впливає на його самопочуття та стан здоров`я.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позов не визнав, при цьому не оспорюючи обставин вчинення ДТП, а також те, що в даній ДТП винна третя особа ОСОБА_4 , який на момент ДТП перебував при виконанні своїх службових обов`язків, оспорюючи при цьому суму матеріальних збитків, що була визначена позивачем по справі.

Також представник відповідача вважає, що суми страхового відшкодування, яке здійснила АТ «УОСК» достатньо для здійснення відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon», який зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП.

За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні була призначена судова автотоварознавча експертиза , виконання якої було доручено експертам КНДІСЕ.

В задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди також просив відмовити, вказуючи на те, що спричинення моральної шкоди не доведено позивачем в судовому засіданні.

Представника Державної казначейської служби України в зал судового засідання не з`явися, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди не доведені позивачем, що стосується відшкодування матеріальної шкоди, то дана шкода повинна відшкодовуватися відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_4 в зал судового засідання не з`явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено, що третя особа будучи поліцейським патрульної поліції на службовому автомобілі «Toyota Prius» держ номер НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків 20 грудня 2015 р. приблизно о 7год.50 хв. під часу руху по проїжджій частині вул. Ентузіастів,5 в м.Києві не дотримався вимог п.п.12.1. ПДР України та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 .

Дана обставина підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 3.02.2016 р.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до поліса №А/8204944 цивільно - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів за автомобілем «Toyota Prius» була застрахована в АТ «УОСК», де вказано страхувальника Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській обл.

Ліміт страхового відшкодування за заподіяння шкоди майну складає 50 тис. , франшиза 1 тис. грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством.

Відповідно до зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

За загальним правилом, установленим ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем до позовної заяви було надано звіт №953 складений «ПП ОСОБА_5 » 7.10.2016 р. відповідно до якого слідує, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок пошкоджень при ДТП складає 201993,38 грн., з яких вартість відновлювального ремонту 190357,75 грн. та 11635,63 грн. втрата товарного виду .

Також до суду позивачем було надано Рахунок №С4268215-1 від 17.02.2016 р. складений ТОВ «Атлант - М Дніпровська набережна», відповідно до якого слідує, що для відновлення транспорного засобу «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 необхідно 20330,6 грн. ( з ПДВ) за проведення ремонтних робіт та 159580,79 ( з ПДВ) вартість запасних частин.

Відповідно до відповіді ТОВ «Атлант -м Дніпровська набережна» вбачається що на рахунок товариства від страхової компанії АТ «УОСК» надійшли 2 червня 2016 р. кошти ( страхове відшкодування ) в розмірі 49 тис. грн.

За клопотанням представника відповідача Департаменту патрульної поліції 30 січня 2017 р. була постановлена ухвала про проведення в рамках даної справи судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення вартості матеріального збитку спричиненого позивачу внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2

Відповідно до висновку експертів від 21.04.2017 р. № 2947/17-54 слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 складає 154765, 76 грн.; вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2

З урахуванням фізичного зносу транспортного засобу складає 168014,52 грн.; вартість врати товарного виду даного автомобіля складає 13248,76 грн.

З даним висновком не погодився позивач по справі, вказавши на те, що при складані даного висновку експертами не були взяті до уваги ряд робіт, які необхідно було проводити при здійсненні вказаного вище автомобіля та не вказано всі деталі, які зазнали пошкоджень внаслідок ДТП та підлягали заміні.

Дана обставина була підтверджена в ході судового розгляду шляхом допиту в судовому засіданні експертів.

В послідуючому за клопотанням позивача судому в рамках розгляду справи була призначена повторна комісійно судово - товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Полтавського відділення ХНДІСЕ.

Відповідно до висновку експертів №235/22069 від 19.05.2023 р. слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок отриманих механічних пошкоджень при ДТП складає 192103, 75 грн.;

Вартість матеріального збитку , завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. складає 207585,85 грн.;

Вартість втрати товарного виду автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. складає 23976,91 грн.

В судовому засіданні позивач також поставив під сумнів вказаний висновок експертів комісійної судово - товарознавча експертизи, вважає вказаний висновок не повним, так -як на думку позивача експерти не взяли до уваги ряд позицій по відновлювальному ремонту транспортного засобу, що також впливає на визначення вартості матеріальних збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, як було встановлено в ході судового розгляду, що внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. позивачу ОСОБА_1 було пошкоджено його автомобіль «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 та розмір матеріальних збитків значно перевищує суму страхового відшкодування, що здійснила АТ «УОСК» в розмірі 49 тис. грн., в зв`язку з чим на користь позивача необхідно стягнути різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування та визначеним матеріальним збитком безпосередньо звітом №953, так -як на думку суду у вказаному звіті відображені реальні матеріальні збитки заподіяні позивачу пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП.

Також суд не бере до уваги додаткові матеріальні витрати, що понесені позивачем на проїзд в громадському транспорті, так- як до суду не надано належних та допустимих доказів того, хто скористався вказаними квитками , в яких цілях та коли саме.

Щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Враховуючи те, що позивач довготривалий період часу не отримав компенсацію за заподіяну йому внаслідок ДТП шкоду, в зв`язку з чим несе моральні страждання, переживання, суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

В статті 56 Конституції України зазначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснені ними своїх повноважень

Крім того, відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові від 27.03.2019 № 295/2557/17 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду зазначено, що відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст. ст. 22, 386, 395-396, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 10, 49, 51,76, 77-81, 82, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції ( м. Київ, вул. Ф.Ернста,3 ідентифікаційний код 40108646), Державної казначейської служби України ( м.Київ, вул. Бастіонна 6, ), третя особа ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП задовольнити - частково.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 141357,75 грн. матеріального збитку; 11635, 63 грн. втрати товарного виду транспортного засобу; 10000 грн. за спричинення морального шкоди, а всього стягнути 162993,38 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1378 грн. витрат по сплаті судового збору; 3000 грн. витрат за проведення висновку спеціаліста та 13402,08 грн. витрат у зв`язку з проведенням експертизи, а всього стягнути 17780,08 грн.

В решті позову відмовити.

Повний текст судового рішення складено 16.08.2024 р.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: