головуючий у суді І інстанції Шевчук А.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року №756/11670/23.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - задоволено.

Допущено поворот виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі №756/11670/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» заборгованість по оплаті послуг управління будинком за період з 1 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі 57 503 гривні 36 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

В порядку повороту виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі №756/11670/23, стягнуто з ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 57 771 грн 76 копійок.

7 травня 2024 року на адресу суду першої інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мазур І.О., про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн та поштових витрат у розмірі 120 грн.

Крім того представник заявника просив поновити строк для подання доказів понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та доказів поштових витрат до матеріалів справи вказуючи, що з повним текстом ухвали представник заявника ознайомився 1 травня 2024 року в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на правову допомогу у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - Мазур І.О. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким поновити строк для подання доказів понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та доказів поштових витрат до матеріалів справи, ухвалити додаткове рішення у справі, за яким стягнути судові витрати з ТОВ «СЕРВІС ЖИТЛОБУД-1» у розмірі 6 120 грн на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що заява на додаткове судове рішення подана представником Мазур І.О. 6 травня 2024 року з обґрунтуванням поважності пропуску строку для подання доказів: в межах 5-тиденного строку після ознайомлення з повним текстом ухвали у суді іншим представником заявника.

Вважає висновок суду, що представник заявника був достовірно обізнаним про наявність судового рішення від 11 квітня 2024 року є безпідставним, оскільки розгляд справи проводився за відсутності заявника та представника заявника.

Також вважає, що подання представником заяви про розгляд справи за його відсутності та заяви на виконання вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України до моменту ухвалення судом рішення не може бути обставиною, яка наперед свідчить про обізнаність заявника з судовим рішенням.

Вказує, що право заявника на ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат на свою користь виникає лише з моменту ознайомлення сторони з відповідним рішенням, оскільки до моменту ознайомлення заявник не може бути обізнаним на чию користь суд ухвалив/ ухвалить рішення та чи вирішив питання про розподіл судових витрат на користь заявника.

Звертає увагу, що матеріали справи містять інформацію про те, представник заявника лише 1 травня 2024 року ознайомився з повним текстом ухвали у приміщенні Оболонського районного суду міста, а тому суд першої інстанції не правильно встановив обставини, щодо дати ознайомлення (обізнаності) заявника з ухвалою від 11 квітня 2024 року.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що із заявою про ухвалення додаткового рішення представив заявника звернувся до суду 7 травня 2024 року, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур І.О. 6 травня 2024 року подала з використанням підсистеми "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотання про поновлення строку для подання доказів разом з доказами направлення заяви з додатками іншим учасникам справи 6 травня 2024 року.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку (а.с. 113-119).

Крім того, у апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур І.О. просила проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що у грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року №756/11670/23.

Вимоги обґрунтовував тим, що судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року №756/11670/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» заборгованість по оплаті послуг управління будинком за період з 1 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі 57 503 гривні 36 копійок. 22 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на виконання вищевказаного судового наказу відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року вказаний судовий наказ скасовано.

Вказував, що під час примусового виконання судового наказу були стягнуті присуджені кошти на користь стягувача, що підтверджується копією платіжної інструкції №NBMC075PD0 від 22 листопада 2023 року, після чого виконавче провадження завершено.У зв`язку з цим заявник звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу посилаючись на те, що судове рішення яке послугувало підставою для стягнення із заявника грошових коштів було скасовано, у зв`язку з чим просив суд здійснити поворот виконання судового наказу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - задоволено.

Допущено поворот виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі №756/11670/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» заборгованість по оплаті послуг управління будинком за період з 1 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі 57 503 гривні 36 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

В порядку повороту виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі №756/11670/23, стягнуто з ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 57 771 грн 76 копійок.

7 травня 2024 року на адресу суду першої інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мазур І.О., про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн та поштових витрат у розмірі 120 грн.

Крім того представник заявника просив поновити строк для подання доказів понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та доказів поштових витрат до матеріалів справи вказуючи, що з повним текстом ухвали представник заявника ознайомився 1 травня 2024 року в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на правову допомогу у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. залишено без розгляду.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на правову допомогу у справі без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що представник заявника будучи достовірно обізнаним про наявність судового рішення від 11 квітня 2024 року звернувся із клопотанням про стягнення додаткових витрат лише 7 травня 2024 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку на звернення з відповідною заявою після ухвалення рішення суду і суд визнав неповажними причини пропуску строку, а тому заява має бути залишена без розгляду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У справі, яка переглядається, у грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року №756/11670/23.

11 квітня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Лисов Є.М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності боржника та його представника та відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу та зазначив, що докази понесених витрат та їх розрахунок буде подано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (а.с. 171).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, заінтересовані особи: ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - задоволено.

Таким чином, з урахуванням частини восьмої статті 141 ЦПК України, докази щодо понесення судових витрат заявник мав подати до 16 квітня 2024 року включно.

7 травня 2024 року на адресу суду першої інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мазур І.О., про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн та поштових витрат у розмірі 120 грн.

При цьому заявник послався на те, що про результат розгляду справи дізнався лише 1 травня 2024 року, під час ознайомлення із ухвалою від 11 квітня 2024 року у приміщенні суду першої інстанції.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Матеріалами справи підтверджується обізнаність заявника та його представника про розгляд справи, про що правильно зазначено судом першої інстанції та наявність об`єктивної можливості реалізувати своє процесуальне право, передбачене частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У клопотанні про поновлення процесуального строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_1 , заявник не зазначив непереборних обставин, які б унеможливлювали надання доказів суду першої інстанції в межах визначеного ЦПК України п`ятиденного строку.

При цьому заявник не зазначив і обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії (подання доказів в межах п`яти днів).

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявник пропустив строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, факт ознайомлення представника заявника із ухвалою суду від 11 квітня 2024 року про задоволення його заяви про поворот виконання судового рішення тільки 1 травня 2024 року не впливає на перебіг процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, що унеможливлює його поновлення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21.

За встановлених в цій справі обставин суд першої інстанції правильно застосував приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України, за змістом яких у разі неподання доказів витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, така заява залишається без розгляду, якщо суд визнає причини пропуску процесуального строку неповажними.

Колегія суддів не може також погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково зазначив у своєму рішенні, що заявник звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення 7 травня 2024 року, оскільки сторона заявника подала заяву ще 6 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд».

Так, 17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

Пункт 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).

05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Згідно пункту 39 Положення про ЄСІТС - документи, що надійшли через Електронний суд, реєструються судами, іншими органами та установами в системі правосуддя в день їх надходження упродовж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та відповідними інструкціями з діловодства в судах чи в інших органах та установах у системі правосуддя.

Так, матеріалами справи встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення було направлено через підсистему «Електронний суд» представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Мазур І.О. до суду першої інстанції 6 травня 2024 року о 21:21 год., тобто у неробочий час.

Таким чином, реєстрація вказаної заяви відбулась саме 7 травня 2024 року, а тому навіть з урахуванням доводів заявника про те, що він ознайомився із ухвалою суду від 11 квітня 2024 року саме 1 травня 2024 року, заявником все одно було пропущено строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та надання відповідних доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, судом першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки така заява і докази на підтвердження цих витрат були надані заявником поза межами строку, встановленого процесуальним законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ГоловуючийТ.О. Писана

СуддіК. П. Приходько
С.О. Журба