П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Київ

Справа №761/24136/15

Провадження: № 22-ц/824/8108/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Притули Н. Г.,

за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук О.В., Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення боргу,

у с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далi по тексту - стягувач) звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука О. В. (далi по тексту - виконавець), мотивуючи її тим, що на підставі постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року, Шевченківський районний суд м. Києва 20 травня 2020 року видав виконавчий лист №761/24136/15-ц, за яким зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(далi по тексту - боржник) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_2, спрямовані на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/24136/15-ц.

На підставі зазначеного виконавчого листа, 28 травня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лозовою А. І. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

27 листопада 2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1; заінтересована особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що постанова Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц не виконана, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 листопада 2023 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 та зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження НОМЕР_1, а також зобов`язати повідомити державного виконавця про результати виконання ухвали, постановленої за результатом розгляду даної скарги.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, а також не врахував правових висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права. Підставою закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 виконавець зазначив фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»), однак, приймаючи рішення у даній справи судом першої інстанції не з`ясовано факт виконання судового рішення у справі №761/24136/15-ц. Вважає, що сама по собі передача виконавчого провадження НОМЕР_2 до іншого відділу державної виконавчої служби не свідчить про фактичне виконання постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №761/24136/15-ц у повному обсязі. Також зазначив, що твердження суду першої інстанції про те, що закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 нібито не порушує прав стягувача є очевидно помилковим, оскільки відповідне судове рішення після закінчення виконавчого провадження залишилось невиконаним на шкоду стягувачу, і таким чином порушено конституційне (ст.129-1 Основного Закону) та конвенційне (параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) право стягувача на виконання ухваленого на його користь судового рішення.

Висновки суду першої інстанції про те, що стягувач не звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження НОМЕР_1є нерелевантними, адже така заява може бути подана стягувачем тільки після відновлення вказаного виконавчого провадження, тобто, після задоволення вимог скарги. Разом з тим, питання заміни сторони виконавчого провадження НОМЕР_1 взагалі не є предметом судового розгляду в даному провадженні за скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, і на вирішення суду це питання не ставилось. Предметом скарги є виключно дії та рішення виконавця щодо безпідставного закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 без виконання.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року, Шевченківський районний суд м. Києва 20 травня 2020 року видав виконавчий лист №761/24136/15-ц, за яким зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_2, спрямовані на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/24136/15-ц.

На підставі зазначеного виконавчого листа, 28 травня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лозовою А. І. розпочато виконавче провадження НОМЕР_1.

Судом встановлено, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у справі №761/24136/15-ц, якою замінено сторону боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за виконавчим листом від 14 березня 2016 року з виконання рішення суду у справі № 761/24136/15-ц з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» (вул. Щорса,7/9, м. Київ, 03150; ) на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців,17, м. Київ, 04053; ).

Державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Синельник Ю. М. постановою від 14 квітня 2023 року замінила сторону боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за виконавчим листом від 14 березня 2016 року з виконання рішення суду у справі № 761/24136/15-ц з Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою від 23 жовтня 2023 року (виконавче провадження НОМЕР_2) державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олег Бічікоєвич передав виконавчий документ № 761/24136/15-ц, виданий 14 березня 2016 року, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 110).

Постановою від 31 жовтня 2023 року головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Леся Євгенівна прийняла виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц виданого 14 березня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва, до провадження.

Судом встановлено, що стягувачем указані постанови не оскаржувались.

Постановою від 27 листопада 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук О.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для прийняття такого рішення, виконавцем вказано, що Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 23 листопада 2023 року № 111286 (вх. Відділу від 27 листопада 2023 року № 12044) проінформував про те, що 23 жовтня 2023 року, державним виконавцем Басілашвілі О.Б. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки адреса боржника (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053) територіально відноситься до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Вищевказаним листом також було повідомлено про вжиття всіх необхідних дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що виконавче провадження АСВП № НОМЕР_2 перебуває на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про стягнення грошових коштів на даний час перебуває на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - ВП НОМЕР_2, право заявника на належне виконання рішення суду на даний час не порушено, Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не здійснює виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа у ВП НОМЕР_2.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України.

Судом встановлено, що закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 де боржником був Печерський РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відбулось внаслідок передачі матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3 від боржника до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оскільки адреса боржника (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053) територіально відноситься до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Аналізуючи зміст пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку про те, що закінчення виконавчого провадження можливе лише за наявності фактичного виконання судового рішення.

Як встановлено судом, постанова Верховного Суду від 15 квітня 2020 року, на підставі, якої Шевченківський районний суд м. Києва 20 травня 2020 року видав виконавчий лист №761/24136/15-ц, за яким зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_2, спрямовані на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/24136/15-ц не виконана, що виключає можливість застосування пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів констатує, що передача виконавчого провадження до іншого виконавчого органу, за належністю, не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, за яким виконавчий орган зобов`язано вчиняти певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміникредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї сторони із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Аналізуючи зміст указаних норм права, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку державний виконавець не був позбавлений права звернутись до суду із відповідною заявою про заміну боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, оскільки відбулась заміна боржника з Печерського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на Шевченківський РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 27 листопада 2023 року, старший державний виконавець державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук О. В. не виконав вимоги законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень, чим порушив право ОСОБА_1 доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова від 27 листопада 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 є протиправною та підлягає скасуванню, а також вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Вимоги скарги ОСОБА_1 про необхідність повідомити його та Шевченківський районний суд м. Києва про виконання судового рішення за результатами розгляду справи не підлягають задоволенню, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» покладає обов`язок на державного виконавця повідомляти учасників виконавчого провадження про вчинені процесуальні дії.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог скарги частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року скасувати та ухвалитк нове судове рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук О.В. від 27 листопада 2023 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 20 травня 2020 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 31 липня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура