Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4178/24
Провадження №: 2/332/2134/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Завіновської А.П., при секретарі судового засідання: Мовчан К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

16.07.2024 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнень поданих її представником) до ТОВ «Алд Інжиніринг та будівництво» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якого зазначала наступне.

В період з 02 травня 2024 по 28 червня 2024 вона знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «Алд Інжиніринг та будівництво».

В день звільнення їй не виплатили усі належні суми, внаслідок чого на дату звільнення, - 28.06.2024 року заборгованість по заробітній платі склала 22 630, 39 гривень, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно становить 15 893, 76 гривень, які ОСОБА_1 і просила стягнути на свою користь з ТОВ «Алд Інжиніринг та будівництво», а також судові витрати.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2024 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 00 хв. 08.08.2024 року. В подальшому судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 22.08.2024 року.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. При цьому, представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та позивача, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, посилаючись на відомості про виплату ОСОБА_1 заробітної плати.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їх правовідносини.

В період з 02 травня 2024 по 28 червня 2024 ОСОБА_1 , знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «Алд Інжиніринг та будівництво», що підтверджується копіями відповідних наказів та трудової книжки.

На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України, відповідач в день звільнення позивача не провів повний розрахунок, про що свідчить розрахунковий листок за червень 2024 року, згідно до якого борг по заробітній платі на дату звільнення склав 22 630, 39 гривень.

Під час розгляду справи від сторін надійшли докази щодо сплати 24.07.2024 року заборгованості по заробітній платі в розмірі 22 630, 39 гривень.

При цьому, позивач в цій частині позовних вимог від позову не відмовився та не просив позов в цій частині залишити без розгляду.

А представник відповідача у своєму клопотанні просив закрити провадження у справі посилаючись на відсутність предмету спору.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 22 630, 39 грн., слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку згідно зі ст. 117 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року у справі № 359/3879/20).

Згідно з частинами 3, 4 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» N 2136-IX від 15.03.2022роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів в період затримки.

Як вбачається з розрахункового листа, долученого до позовної заяви, загальна сума заробітної плати за травень та червень 2024 року становить 41 721, 51 гривень.

Сума, що підлягає стягненню визначається наступним чином.

Заробітну плату за два останні місяці роботи (травень 2023 року червень 2024 року 41 721, 51 гривень) необхідно поділити на число відпрацьованих робочих днів у місяцях, що передували звільненню.

Кількість робочих днів: травень 2024 року 22; червень 2024 року 20. Всього 42 дні.

41 721, 51 гривень поділити на 42 дорівнює 993, 36 гривень.

Таким чином, розмір середнього заробітку становить 993, 36 гривень.

Розрахунковим періодом, за який позивач обчислював середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є період з 29 червня 2024 року (тобто, наступний день після звільнення) по 22 липня 2024 року (день подання уточненої позовної заяви) 16 робочих днів.

Відповідно помноживши 993, 36 грн. на 16 (робочі дні, на які затримано розрахунок) одержує 15 893, 76 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача з роботи становить 15 893, 76 гривень.

Даний розрахунок не спростований відповідачем, тому приймається судом як вірний.

Отже, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в цій частині слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1211, 20 грн., сплачений за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку.

Керуючись ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 211, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку в розмірі 15 893, 76 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво», адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 78-А, .

Суддя: А.П. Завіновська