ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1359/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/695/23 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

скаржник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ»;

представник скаржника адвокат Клименко Сергій Дмитрович;

заінтересована особа (боржник) ОСОБА_2 ;

особа, на дії якої подано скаргу приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович

особа, яка подала апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ» на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича,

в с т а н о в и в:

21 травня 2024 року ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.01.2024 року у справі № 702/695/23, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» стягнуто 1295948 грн. 16 коп. заборгованості за договором позики та 19437,88 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання судового рішення 12.02.2024 року суд видав виконавчий лист. 22.04.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження №74828791, а 20.04.2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 702/695/23 здійснений опис майна боржника, яким є розташована на 10-му поверсі десятиповерхового багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 113,7 кв. м, житловою площею 33,5 кв. м, допоміжною площею 80,2 кв. м. Однак виконавець стягнення на описане та арештоване майно не звернув, оскільки квартира обтяжена в межах цивільного провадження у справі №369/2747/71, яка перебуває у провадженні Києво- Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П, залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що доводи скаржника про протиправну бездіяльність приватного виконавця є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження у відповідності до наявних в матеріалах справи доказів, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 року та винести нове рішення, яким скаргу ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» на бездіяльність приватного виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду зроблені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Вказує, що стягувача ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» позбавлено свого законного права задовольнити свої вимоги та отримати виконання рішення суду, погашення заборгованості за рахунок іпотечного майна через незаконну бездіяльність приватного виконавця, яка полягає в не вчиненні дій, направлених на реалізацію арештованого майна.

Зазначається, що оскільки зареєстрована іпотека на майно виникла раніше ніж арешт майна, вимога скаржника про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. здійснити заходи, щодо реалізації описаного 30.04.2024 року майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

02 серпня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від приватного виконавця Голяченка І.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 року у справі № 702/695/23 за скаргою ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. залишити на розсуд суду.

У відзиві зазначається, що наявністю обтяження на квартиру, що накладене приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. від 08.12.2021 року (підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_3 ) перешкоджає здійсненню реалізації описаного майна.

Приватний виконавець посилається на норму ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та вказує, що у даному випадку він позбавлений можливості самостійно вирішувати питання про можливість передачі на реалізацію нерухомого майна боржника з існуючим обтяженням, що накладено іншим приватним виконавцем.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» - адвоката Клименка С.Д., який з`явився в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

При розгляді справи судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебуває виданий 12.02.2024 року Монастирищенським районним судом Черкаської області виконавчий лист № 702/695/23 про стягнення з ОСОБА_2 1 295 948 грн. 16 коп. заборгованості за договором позики та 19 437,88 грн. витрат зі сплати судового збору (а.с.119).

22.04.2024 року на адресу приватного виконавця від божника ОСОБА_2 надійшла заява про звернення у першочерговому порядку стягнення на належну йому квартиру АДРЕСА_2 (а.с.143).

29.04.2024 року приватний виконавець здійснив опис та наклав арешт на розташовану на 10-му поверсі десятиповерхового багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 113,7 кв. м, житловою площею 33,5 кв. м, допоміжною площею 80,2 кв. м (а.с.144-146).

09.05.2024 року стягувач надіслав виконавцю повідомлення про те, що ціну на описане та арештоване майно він погоджувати не буде, тому для проведення оцінки майна просить залучити суб`єкта оціночної діяльності (а.с.147-148).

У відповідь на повідомлення стягувача приватний виконавець інформував ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» про неможливість реалізації описаної квартири АДРЕСА_2 , оскільки вона обтяжена згідно з ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області у справі №369/2747/21 (а.с.149).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Підставою для визнання дій чи постанов виконавця протиправними є порушення вимог чинного законодавства та прав боржника.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

За приписами ч. 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з п. 3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру божник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України , а також повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист по справі № 702/695/23 виданий 12.02.2024 року (а.с.119).

22.04.2024 року приватним виконавцем І. Голяченком відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 702/695/23 (а.с.120).

29.04.2024 року приватним виконавцем І.Голяченко було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника згідно якої в ході провадження виконавчих дій встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_2 . Згідно з заявою від 23.04.2024 року боржник просив першочергово звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості на квартиру АДРЕСА_2 . Керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець описав та наклав арешт на вказану квартиру (а.с.145).

Отже, в ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_2 на яку було в подальшому накладено арешт приватним виконавцем. В подальшому, приватним виконавцем було встановлено наявність обтяження на вказану квартиру, що накладене приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 08.12.2021 року (підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62142046 від 08.12.2021 року; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Вказане обтяження накладене на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2021 року у справі № 369/2747/21, якою в порядку забезпечення позову накладено арешт із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , заг. площею 113,7м. кв., яка належить ОСОБА_2 (а.с.149).

Згідно листа приватного виконавця від 09.05.2024 року № 14446 вбачається, що останній повідомив стягувача ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» про те, що реалізація квартири АДРЕСА_2 не вбачається за можливе, через наявність обтяження на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на нерухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частин 5,6 статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка регулює порядок внесення записів до Державного реєстру, після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

Отже, вказаними нормами права, врегульований порядок внесення запису про припинення обтяження, визначено сторону яка має вчинити відповідні дії направлені на припинення обтяження та строк вчинення такої дії, належним способом захисту порушеного права є вимога про зобов`язання такої особи, вчинити визначені законом дії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» звертаючись в суд з даною скаргою в прохальній частині скарги не зазначило, які саме дії, рішення або бездіяльність приватного виконавця під час виконання судового рішення, необхідно визнати неправомірними.

Так, згідно з ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дію чи бездіяльність неправомірними та зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що вимога про зобов`язання приватного виконавця вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання рішення, дії або бездіяльності приватного виконавця неправомірною, оскільки лише у разі встановлення неправомірних дій чи бездіяльності приватного виконавця, суд зобов`язує його вчинити певні дії.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зобов`язання приватного виконавця вчинити дії у зв`язку з відсутністю протиправної поведінки (дій/бездіяльності) приватного виконавця.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «ЗУБР КАПІТАЛ» слід залишити без задоволення, а ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ» залишити без задоволення.

Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2024 року.

Судді