ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/75/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кулик С.В., при секретарі Скобіоли О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго» на діє заступника начальника Печерського відділу державної Виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича, заінтересована особа ОСОБА_1 , про визнання дії державного виконавця незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

До Дарницького районного суду звернувся представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» зі скаргою на дії заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування скарги, зазначено, що згідно даних АСВП, 17.05.2023 року заступником Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких О.О., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 753/16392/21 від 10.05.2023 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження на юридичну адресу підприємства надійшла 25.05.2023 року. Представником Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 19.07.2023 року за № ЗПР/706/23 було направлено до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, заяву про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 у зв`язку з повним та добровільним виконанням рішення суду, станом на 12.05.2023 року, яка відділом державної виконавчої служби було проігнорована. В подальшому 30.04.2024 року та 29.05.2024 року підприємством повторно було подано заяви до Печерського відділу ДВС у м. Києві про закінчення виконавчого провадження, які також були проігноровані. З урахуванням викладеного просить суд визнати дії заступника начальника Печерського ВДВС у м. Києві незаконними та протиправними та зобов`язати заступника начальника Печерського ВДВС у м. Києві закрити виконавче провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду у справі 753/16392/21.

Скаржник надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець Печерського відділу державної Виконавчої служби у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся в передбаченому законом порядку.

Представник заінтересованої особи, в судове засідання, не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Оскільки неявка стягувача, боржника, державного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд в порядку, визначеному ч. 2 ст. 450 ЦПК України вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Суд дослідивши матеріали скарги приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 17.05.2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №753/16392/21 виданого 10.05.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва.

19.07.2023 року, 30.04.2024 року, та 29.05.2024 року представником КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до Печерського відділу державної виконавої служби у місті Києві направлялись заяви про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з повним та добровільним виконанням рішення суду у справі № 753/16392/21.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною та гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Це право було б ілюзорним, коли остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, не виконувалось на шкоду одній із сторін.

Судовий контроль за виконанням судових рішень є заключним етапом у процесі реалізації права особи на суд, яке є захищеним в результаті швидкого і повного виконання остаточного судового рішення.

Згідно з положеннями розділу VIII ЦПК України в процесі судового контрою за виконанням судових рішень сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд поновлює порушене право заявника, зокрема, шляхом визнання оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності виконавця незаконними та зобов`язання усунути порушення згідно з положеннями статей 447, 453 ЦПК України.

Відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Зокрема, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби провести певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Крім цього, відповідно до положень п.п. 3 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Враховуючи, що доводи скарги фактично зводяться у ігноруванні державним виконавцем заяв боржника у виконавчому провадженні суд приходить до висновку, що належним способом захисту скаржника є зобов`язання державного виконавця розглянути заяву скаржника про закінчення виконавчого провадження та повідомити про результати його розгляду, а тому скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго» на діє заступника начальника Печерського відділу державної Виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича, заінтересована особа ОСОБА_1 , про визнання дії державного виконавця незаконними - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича, яка полягає у не розгляді заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з повним та добровільним виконанням рішення суду у справі 753/16392/21

Зобов`язати заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича розглянути заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з повним та добровільним виконанням рішення суду у справі 753/16392/21 та повідомити скаржника про результати розгляду заяви протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Кулик