КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 6/947/488/24
УХВАЛА

21.08.2024

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 19.08.2024 року надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , подане по цивільній справі №947/22065/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Подання державного виконавця було обґрунтовано з посиланням на те, що у неї на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №74758406, відкрите 15.04.2024 року за виконавчим листом по справі №947/22065/23, виданим Київським районним судом м. Одеси 15.03.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором №010/83122/82/1184813 від 06.08.2021 у розмірі 62649,89 гривень.

Приватний виконавець зазначає, що 15.04.2024 року винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ «Укрсиббанк», АТ «Кредобанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», АТ «Банк Альянс», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «ОТП Банк», АКБ «Приватбанк», АТ «ПроКредит Банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Агропросперіс Банк», АТ «ОКСІ банк», ПАТ «Південний», АТ «Банк Авангард», АТ «Ідея Банк», АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів», АТ «ІНГ Банк Україна», АТ «Альтбанк», АТ «Універсал Банк», ПАТ «Банк Восток», ПАТ «Індустріалбанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «ПУМБ».

У вищезазначених банках відсутні кошти на рахунках боржника.

15.04.2024 року винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

15.04.2024 року за адресою боржника, вказаної у виконавчому документі, приватним виконавцем надіслано рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик з`явитись до виконавця 28.05.2024 року на 10:00 годину за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

У поданні вказано, що 28.05.2024 року на виклик боржник не з`явилася, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надала, достовірних відомостей про доходи та майно не надала, про причини неявки не повідомила.

15.04.2024 року за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати приватному виконавцю доступ до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 31.05.2024 року з 10.00 години до 17.00 години.

Вказує, що 31.05.2024 року приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до квартири боржником не надано.

29.04.2024 року за адресою нерухомого майна боржника ( АДРЕСА_2 ) приватним виконавцем рекомендованим поштовим відправленням надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик з`явитись до виконавця 28.05.2024 року о 10:00 год. за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

За інформацією Укрпошти поштове відправлення №020 вручено боржнику особисто 04.05.2024 року.

28.05.2024 року на виклик приватного виконавця боржник не з`явилася, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надала, достовірних відомостей про доходи та майно не надала, про причини неявки не повідомила.

29.04.2024 року за адресою нерухомого майна боржника ( АДРЕСА_2 ) приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати приватному виконавцю доступ до приміщення за адресою: АДРЕСА_3 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 30.05.2024 року з 10.00 год. до 17.00 год.

За інформацією Укрпошти поштове відправлення №020 вручено боржнику особисто 04.05.2024.

30.05.2024 року приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до квартири боржником не надано.

Згідно до відповіді Департаменту надання адмінпослуг Одеської міської ради від 12.07.2024 року №324В/01-24 боржниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що боржник в період з 15.04.2024 року по 03.06.2024 року не перетинав державний кордон.

Згідно до відповіді Державної міграційної служби від 13.06.2024 року боржником оформлено паспорт для виїзду за кордон, виданий 06.12.2018 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

За інформацією ПФУ та ДФС боржник доходи не отримує.

В МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

В поданні приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгеніївна зазначає, що здати відкриття виконавчого провадження жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржниця не вчинила, на виклик не з`явилася, причини неявки не повідомила, декларацію про майновий стан не надала, доступу до приміщення для проведення опису та арешту майна не надала та приватним виконавцем у виконавчому провадженні вжито всіх можливих заходів примусового виконання: кошти на рахунках боржника відсутні, рухоме, нерухоме майно відсутнє, доходи відсутні або приховуються.

Крім того, вказує, що відповідно до виконавчого листа боржниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи міститься поштова квитанція про направлення за адресою боржника, вказаної у виконавчому документі, рекомендованим поштовим відправленням документів виконавчого провадження.

Також, в матеріалах справи міститься поштова квитанція про направлення за адресою нерухомого майна боржниці рекомендованого поштового відправлення №020, яке боржниця особисто отримала. Вручити іншій особі поштове відправлення працівник Укрпошти не має права. На сайті Укрпошти за адресою: АДРЕСА_4 значиться поштовий індекс - 67804.

Отже боржник вважається повідомленим про виконавче провадження у розумінні ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, приватний виконавець посилається на те, що у добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконано, рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходи щодо його виконання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

20.08.2024 року суддею Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С. отримано матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , подане по цивільній справі №947/22065/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , подане по цивільній справі №947/22065/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.Призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгеніївна до судового засідання 21.08.2024 року не з`явилась, проте 21.08.2024 року надіслала заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни знаходиться виконавче провадження № 74758406 з примусового виконання виконавчого листу № 947/22065/23, виданого 15.03.2024 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором №010/83122/82/1184813 від 06.08.2021 у розмірі 62649,89 гривень.

15.04.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталією Євгеніївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74758406.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також приватним виконавцем 15.04.2024 року було винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання/заяви державного/приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Ухилення боржником від виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю не виконання судового рішення.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, до виконання останніх.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що запобігання та недопущення в`їзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України покладено на Державну прикордонну службу України.

Пункт 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24 березня 2008 р. № 261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. № 25-32/463№ 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного/приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням/заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Надані приватним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених нею дій, однак в матеріалах відсутні докази на підтвердження вчинення боржником ОСОБА_1 саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

За розглядом подання приватного виконавця судом встановлено, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2024 року у цивільній справі №947/22065/23, на виконання якого 15.03.2024 року було видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 , не є виконаним. Приватним виконавцем зазначається, що його вимоги, боржником не виконуються, проте в матеріалах відсутні докази про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За таких обставин подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області не надано суду доказів щодо умисного ухилення боржницею ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Також суд звертає увагу, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгеніївна вже неодноразово зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданнями про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , які ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. від 07.08.2024 року, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 15.08.2024 року та ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 15.08.2024 року були залишені без задоволення.

При цьому, приватний виконавець маючи право на оскарження вказаних ухвал, їх не оскаржує, а знову, жодним чином не змінюючи тексту подання та його обгрунтування, а також змісту доданих доказів, звертається до Київського районного суду м. Одеси з тотожними поданнями та доказами, що судом розцінюється як зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , подане з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2024 року по цивільній справі №947/22065/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Петренко В. С.