Справа № 639/4789/23
Провадження № 2/643/482/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шалі А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 , проживав однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з 2013 року по 2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась їх донька ОСОБА_3 . З 2021 року ОСОБА_4 проживала за кордоном, а донька, ОСОБА_3 , проживала з позивачем. 30 вересня 2022 року ОСОБА_4 , вивезла ОСОБА_3 , за кордон до Німеччини обманним шляхом без згоди позивача. ОСОБА_4 , перешкоджає спілкуванню з дитиною, та відмовлялась привозити доньку на територію України. Донька проживала з ОСОБА_1 , знаходилась на його постійному матеріальному забезпеченні, позивач займався її вихованням та розвитком. 02.10.2022 року ОСОБА_4 повідомила позивача, що вони з донькою, ОСОБА_3 , знаходяться на території Польщі. Оскільки мати не виконує свої батьківські обов`язки, через що психологічний стан дитини став нестабільним, дитина відвідувала психолога в Німеччині та проходила лікування через депресію. Також, декілька разів на місце проживання ОСОБА_4 з донькою були виїзди правоохоронних органів. В січні 2023 року мати, ОСОБА_4 , відправила доньку, ОСОБА_3 , на проживання до бабусі у місто Бернау, тобто черговий раз відмовилась від виконання своїх прямих батьківських обов`язків. В серпні ОСОБА_4 привезла доньку на територію України, зараз дочка проживає з позивачем, однак спори з ОСОБА_4 щодо місця проживання дочки, ОСОБА_3 , не вирішуються.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та висновок щодо визначення місця проживання дитини.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

07.11.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Давидовою Я.Ф., посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1216 заяву ОСОБА_2 , якою остання дала свою згоду на тимчасове проживання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у квартирі АДРЕСА_1 , співвласником якої він є. Також дала свою згоду на подання документів на прийняття її доньки на навчання до будь-якого навчального закладу міста Харкова.

Відповідно до довідки №01-23/43-23 від 28.02.2023 виданої ХЗШ І-ІІІ ступенів №59 ХМР Харківської області, ОСОБА_3 дійсно навчається в 4-Б класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №59 ХМР.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України адресованого ОСОБА_1 від 24.05.2023, місцезнаходження дитини ОСОБА_3 було встановлено в Німеччині.

У судовому засіданні судом встановлено, що донька ОСОБА_3 після повернення з Німеччини, проживає разом з батьком, що не заперчувалось позивачем. В позові позивач зазначає, що ОСОБА_4 привезла доньку на територію України.

Відповідач у судове засідання не з`являлась, будь-яких документів стосовно заперечень проживання дитини з батьком не надавала.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що судове рішення про визначення місця проживання дітей з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, тобто за наявності між ними такого спору, однак матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача стосовно визначення місця проживання дитини з батьком- позивачем.

Отже на час подання позову та в процесі розгляду справи, судом встановлено, що спір стосовно місця проживання дитини відсутній, тобто позивачем не доведено свої позовні вимоги, тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.08.2024.

Суддя І.Д. Мельникова