Провадження № 2/686/1590/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.08.2024

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Салоїд Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація, третьої особи Міністерства закордонних справ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до російської федерації з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої збройною агресією російської федерації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальновідомим є той факт, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, і даний указ винесено у зв`язку з початком війни, яку російська федерація розпочала та здійснює на території незалежної держави Україна відносно громадян України.

Позивач до початку збройної агресії російської федерації мав статус пенсіонера за віком, проживав та вів господарство на території Донецької області, підконтрольній Українській владі, а саме по АДРЕСА_1 . Вказане будинковолодіння належало йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2017 року № 692, яке успадкував від своєї матері ОСОБА_2 .

Крім того, позивач має у своїй приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який був розташований по АДРЕСА_1 . Також він мав зареєстроване право на земельну ділянку, на якій розташований будинок площе 0.1234 га з кадастровим номером :01:000:0303.

У його приватній власності перебував автомобіль марки ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Таким чином, перебуваючи у похилому віці, він створив для себе комфортні умови проживання, облаштовував свій будинок сучасними приладами та технікою, збирав кошти на «чорний день».

Унаслідок обстрілів території України він змушений був залишити усе майно та житло та переїхати до своєї співмешканки ОСОБА_3 ,, яка проживала у м. Бердянськ Запорізької області.

Він мав заощадження у розмірі 20 000 доларів США, оскільки збирався придбати собі житло у м. Бердянськ.

З початку окупації м. Бердянська російські війська здійснювали тотальні зачистки патріотично налаштованих громадян України, а також тих громадян, чиї близькі родичі воюють у складі Збройних Сил України. Оскільки син ОСОБА_3 підполковник Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 у період з 2014 по 2016 очолював ОСОБА_5 мобільну прикордонну заставу для виконання спеціальних завдань був відомим серед мешканців м. Бердянська, з метою уникнення фізичної розправи та захоплення у полон ними було прийняте спільне рішення повернення на підконтрольну територію України.

При здійсненні виїзду з російської федерації через територію ростовської області, далі через Латвію в республіку Польщу та в Україну.

При цьому під час перетину державного кордону з російської федерацією його та ОСОБА_3 допитували співробітники федеральної служби, зокрема зв`язків її сина підполковника ОСОБА_6 з анархічно налаштованими сектами, причетність до націоналістичної організації «Правий сектор» та УНА-УНСО. Допитували понад десять годин, зрештою відібрали майже усі гроші, залишили лише 200 доларів США. Після зухвалих знущань їх відпустили. Він двічі втрачав свідомість. У нього почалися проблеми з артеріальним тиском, оскільки були відібрані гроші, котрі він збирав понад 5 років, важко працював.

Усі здобутки та заощадження були знищені внаслідок російської агресії.

Позивач зареєстрований, як тимчасово переміщена особа, що підтверджується довідкою №6825-50094391 від 13.04.2022.

Через місяць після прибуття на Хмельниччину дізнався від сусідів про те, що належний йому житловий будинок з господарськими будівлями згорів також був знищений і належний йому автомобіль марки ЗАЗ-Таврія внаслідок ракетного удару. Означені обставини підтверджуються звітом про оцінку майна.

Такими неправомірними діями йому завдано і моральної шкоди, яку він оцінює у 3 000 000,00 грн., врахувавши глибину душевних страждань, його похилий вік, втрати житла на старості років. Просить задовольнити позов.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

14 серпня 2024 року ухвалено рішення у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, винести справедливе та обґрунтоване рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-сайті суду. У встановлений ухвалою строк, представник відповідача держави російська федерація, не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.

Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії російської федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення російською федерацію з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, російська федерація заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від російської федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 вказав, що в разі застосування деліктного винятку (наявність факту заподіяння шкоди) будь-який спір, що виник на території України в громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема рф, може бути розглянутий і вирішений судом України як належним та повноважним судом. Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено рф, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії рф, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Верховний Суд також встановив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства рф в Україні запитів щодо згоди рф бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням рф збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з рф у зв`язку з повномасштабною збройною агресією.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди рф бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. Зупинення провадження у справі призведе до безпідставного зволікання з розглядом справи, що не сприятиме якнайкращому захисту інтересів позивача.

У зв`язку з викладеним, суд не направляв запиту до відповідача для отримання згоди рф бути відповідачем у цій справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних у справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом достовірно установлено, що позивачу ОСОБА_1 належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення Мар`їнської районної ради народних депутатів за № 168 від 19.98.1987 року. Крім того, позивачеві належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2017 року.

Також він мав зареєстроване право на земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1234 га з кадастровим номером :01:000:0303.

Крім того, йому належало будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Вказане будинковолодіння належало йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2017 року № 692, яке успадкував від своєї матері ОСОБА_2 .

У його приватній власності перебував автомобіль марки ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Означені об`єкти майнових прав належні позивачеві на праві власності підтверджуються відповідними правовстановлюючими документами.

Їх повне знищення у населеному пункті Степне Донецької області Мар`їнськоо району в період з 09 квітня 2022 по 16 квітня 2022 в порушення законів та звичаїв війни, переслідуючи мету жорстокого поводження з цивільним населенням, із застосуванням засобів війни, заборонених міжнародним правом підтверджується витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 120-1412 від 25.06.2022.

Вартість житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 52.7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належного ОСОБА_1 згідно звіту про оцінку майна становить 548 550, вартість житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 47.5 кв.м., житловою площею 27.6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 365 700 грн.

Середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 63 692 грн.

Завдана матеріальна шкода знищенням об`єктів нерухомого та рухомого майна, що належало позивачеві ОСОБА_1 на праві особистої власності доведена повністю та підлягає відшкодуванню в розмірі 977 042,00 грн.

Позивач посилається на те, що військовослужбовцями російської федерації під час перетину державного кордону між російською федерацією та Латвійською республікою у нього відібрали грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, що на момент подання позову в національній валюті становлять 759 000 грн.

Проте суд вважає, що об`єктивних доказів стосовно відшкодування 20 000 доларів США об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, тому в цій частині позов задовленим бути не може.

Позивач покликається на те, що незаконними діями агресора йому завдано моральної шкоди в розмірі 3 000 000,00 грн. При цьому позивач зазнав душевних страждань і принижень, переніс стрес, побоювання за безпеку себе та своїх рідних, знищенням всього належного йому майна були порушені нормальні життєві зв`язки та звичний уклад його життя. Йому довелось вживати додаткових зусиль для організації свого подальшого життя, враховуючи його пенсійний вік.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб від 13 квітня 2022 року № 6825- позивач ОСОБА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, до яких, зокрема, належить с. Степне Мар`їнського району Донецької області.

Вищезазначене місце проживання позивач внаслідок збройної агресією російської федерації проти України був змушений був покинути, у зв`язку з чим втратив право користування житлом, налагоджений побут, сталі довготривалі соціальні зв`язки. Крім того, в результаті збройної агресії російської федерації проти України та вимушеного переселення з тимчасово окупованої території Донецької області України позивач зазнав моральних страждань. Завдана моральна шкода позивачу обумовлена зокрема тим, що після початку збройної агресії він постійно перебуває у пригніченому стані, у нього знизився життєвий тонус, погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на його стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Вказані обставини зумовили у позивача відчуття страху та безпорадності, невпевненості і майбутньому, емоційної подавленості, пригніченості.

Відповідно до ст. 28 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені.

Російська федерація, здійснивши збройну агресію щодо України, окупувавши частину території України, порушила чисельну кількість міжнародних норм та правил, в тому числі норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 року та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено поняття судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Преамбулою Закону України«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначено, що Україна згідно з Конституцією Україниє суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил російської федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення російської федерації на суверенну територію України.

24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан.

02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1Агресія проти України визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від російської федерації негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.

14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX).

27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію. Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймаштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 вся територія Харківської міської територіальної громади з 15 вересня 2022 відноситься до території можливих бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 326затверджено порядок визначення шкоди та збитків, завданих внаслідок збройної агресії.

Верховний Суд у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 дійшов висновку, що звернення позивача до українського суду із позовом до російської федерації про відшкодування шкоди, завданої збройною агресією росії проти України, є можливим засобом захисту права.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті1,3 Основного Закону України).

Преамбула Статуту Організації Об`єднаних Націй визначає, що держави-учасниці ООН сповнені рішучості позбавити прийдешні покоління нещасть війни, проявлятимуть терпимість та житимуть в світі як добрі сусіди, об`єднуватимуть зусилля для підтримки міжнародного миру та безпеки.

Пункт 122 Резолюції 60/1, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 24 жовтня 2005 року, підкреслює, що всі держави зобов`язані поважати права людини та основні свободи.

Відповідно до ст. 28 Загальної декларації прав людини кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені.

Кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку (ст. 1 Декларації про право на мир, затвердженої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 71/189 від 19 грудня 2016 року).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України»,збройна агресія - це, в тому числі, застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Силові дії РФ, що тривають з 20 лютого 2014 року є актами збройної агресії відповідно до пунктів "a", "b", "с", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року.

Таким чином, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року № 760/17232/20-ц (61-15925 св 21) зазначено:Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається, Верховний Суд врахував таке: предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

Російська федерація, здійснивши збройну агресію щодо України, окупувавши частину території України, порушила чисельну кількість міжнародних норм та правил, в тому числі норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 року та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією.

Пунктом 2 Будапештського меморандуму російська федерація взяла на себе зобов`язання разом зі Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії і Сполученими Штатами Америки утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Таким чином, держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземними судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну.

Російська федерація, порушивши наведені міжнародні норми, вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому не має судового імунітету в частині вимог позивача про відшкодування шкоди.

Беззаперечний факт порушення російською федерацією територіальної цілісності України та прав і основоположних свобод громадян України не є безумовною підставою для відшкодування кожному громадянину України, зокрема позивачу, майнової шкоди. Така шкода може бути відшкодована у разі фактичного завдання матеріальних збитків майну громадян внаслідок незаконної збройної агресії.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації № 7198 визначено, що знищені об`єкти нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним квартири, інші житлові приміщення в будівлі, будинки садибного типу, садові та дачні будинки.

Відповідно до преамбули вказаного Закону, даний Закон визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року №473Про затвердження Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд.

Пунктом 2-1 Порядку визначено, що цей Порядок застосовується для фіксації пошкоджень, зумовлених збройною агресією російської федерації (далі - фіксація пошкоджень), будівель та споруд приватної та комунальної форми власності, а також може застосовуватися для фіксації пошкоджень будівель і споруд державної форми власності.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 , є громадянином України, зареєстрований з 13 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи № 6825- від 13 квітня 2022 року.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000000, 00 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з частинами 2, 3, 4ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав визначено ст. 16 ЦК України.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Заявник, який вважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Європейською конвенцією порушення.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що 24 лютого 2022 року почалися масові вторгнення на територію України регулярних підрозділів збройних сил російської федерації та інших військових формувань цієї держави. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Позивач був вимушений переїхати з місця свого постійного проживання у с. Степне Мар`їнського району Донецької області, як внутрішньо-переміщена особа. Внаслідок знищення його майна він відчуває душевні страждання, що не дають йому можливості проживати повноцінним життям та життям, яким він проживав до збройної агресії російської федерації проти України, вимушений був змінити звичний уклад свого життя, покинути власну домівку, роботу, він зазнає безперервного, невгамовного душевного болю та страждань, втрати душевного спокою, постійно відчуває невпевненість і незахищеність.

Враховуючи приведені позивачем обґрунтування душевних страждань, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, позивачем вірно обрано спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у вигляді одноразової суми, яка покриває всі передбачувані порушення, що були допущені російською федерацією відносно нього.

Слід зазначити, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з із військовою агресією російської федерації проти України, вимушеністю позивача покинути власну домівку та змінити звичний уклад його життя, враховуючи відчуття позивачем душевних страждань, що не дають йому можливості проживати повноцінним життям та життям, яким він проживав до збройної агресії російської федерації проти України, те, що позивач зазнає душевного болю та страждань, втрати душевного спокою, постійно відчуває невпевненість і незахищеність, з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову цій частині та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1 000 000, 00 грн. він є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 6ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З гідно з п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір`від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог 1 977942,00 грн. х 15 140,00 грн. : 4 738442.00 грн. 6 319,8 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 977 942.00 грн. та моральну шкоду у розмірі - 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з держави російська федерація на користь держави Україна судовий збір у розмірі 6 319 гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.08.2024.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: держава російська федерація, останнє відоме місцезнаходження розташування посольства: АДРЕСА_4 .

Суддя: