ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2444/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - адвоката Баранова О.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У серпні 2023 року адвокат Баранов Олександр Валерійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 30.10.2020 в розмірі 15 928 906,88 грн, з яких: 3 320 625,00 грн - сума основної заборгованості; 12 608 281,88 - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 3 196 840 грн, що еквівалентно 112 000 доларів США, строком до 30 квітня 2021 року включно. Однак, в порушення умов договору відповідачем не повернуто суму позики в повному обсязі.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.
29 серпня 2023 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
26 жовтня 2023 року підготовче засідання відкладено на 05 грудня 2023 року.
05 грудня 2023 року підготовче засідання відкладено на 25 січня 2024 року.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 лютого 2024 року.
14 лютого 2024 року розгляд справи відкладено на 07 березня 2024 року.
07 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 25 квітня 2024 року.
У судовому засіданні 25 квітня 2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також надав в судовому засіданні для огляду оригінал договору позики.
25 квітня 2024 року у судове засідання відповідач не прибув, адресована відповідачу поштова кореспонденція повернута з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім цього відповідач додатково повідомлявся про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 3 196 840 грн, що еквівалентно 112 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути вказані кошти до 30 квітня 2021 року включно.
Відповідачем частково погашена заборгованість в розмірі 24 500 доларів США.
Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статтей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається
Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач зобов`язання належним чином не виконала, а саме станом на день звернення позивача до суду отримані ним у борг кошти не повернула.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення заборгованості за період з 17 серпня 2022 року по 17 серпня 2023 року в розмірі 12 608 281,88 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку (пеню) лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та пені є безпідставним. Після настання строку виконання кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України;
Оскільки в договорі сторонами узгоджено термін дії договору позики до 30 квітня 2021 року то нарахування позивачем пені після цієї дати є безпідставними.
Крім цього, суд зауважує, що відповідно до положень п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє до тепер.
Таким чином нарахування позивачем пені за період прострочення з 17 серпня 2022 року по 17 серпня 2023 року суперечить вкладеним вище положенням цивільного законодавства.
Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2797,60 грн.
Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 3 320 625 (три мільйона триста двадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 797 (дві тисячі сімсот дев`яносто сім) гривень 60 коп.
В іншій частині вимог - у позові відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 26 серпня 2024 року.
Суддя О.В. Якусик