справа №932/2154/24
провадження №2/932/1085/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Г.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

12 березня 2024 року суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2024 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 18 червня 2024 року №200.

Ухвалою судді від 20 червня 2024 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування якого зазначив, що він зареєстрований та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку зі зміною правовий режим житлового приміщення він звернувся з пакетом документів до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на отримання ордеру на квартиру для постійного проживання. Оскільки відсутня можливість отримати та надати Департаменту довідки за час проживання у період з 26.08.2005 до 20.03.2019, а тому позивач не може отримати ордер на квартиру.

Заперечення відповідача викладені у письмових поясненнях.

Представник відповідача зазначає, що доказів звернення із заявою до Дніпровської міської ради позивачем не надано, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача ДМР у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, через їх недоведеність.

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Фактичні обставини встановлені судом.

Заявник ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 починаючи з 01.07.2019.

04 червня 2019 року ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 видано ордер на житлову площу в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра серії НА №147, що знаходиться аз адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету ДМР №333 від 01.04.2021 змінено правовий режим житлових приміщень у гуртожитку комунальної власності територіальної громади міста Дніпра по АДРЕСА_3 . Виключено об`єкт нерухомого майна зі складу житлових приміщень гуртожитків комунальної власності територіальної громади міста Дніпра та включено його до складу житла для постійного проживання.

Згідно з довідкою квартального комітету №5 Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську раді від 27.08.2018 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 з 26 серпня 2005 року по 19 травня 2006 року.

Згідно з довідкою квартального комітету №5 Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську раді від 27.08.2018 ОСОБА_3 , як винаймач був зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 з 19.05.2006 по 19.11.2006 тимчасово, з 12.12.2006 по 12.06.2007 тимчасово, з 17.07.2007 по 17.01.2008 тимчасово, з 14.02.2008 по 14.02.2010 тимчасово, з 04.03.2010 постійно.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтвердили обставини викладені в позові та зазначили, що позивач до 1999 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , після чого він з дружиною розлучився та проживав у гуртожитку від роботи біля підприємства Олейна. У 2005 році він знову зійшовся з дружиною та рік вони проживали за адресою АДРЕСА_4 . У період з 2006 по 2019 роки вони сім`єю проживали за адресою АДРЕСА_5 , після чого переїхали до гуртожитка АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Департаменту житлового господарства ДМР №3/16-673 від 09.02.2024 довідки, видані квартальним комітетом приватного сектора м. Дніпра на теперішній час, не мають юридичної сили.

29 липня 2024 року директором Департаменту житлового господарства ДМР надано відповідь на заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 від 09.07.2024 щодо надання ордера для постійного проживання на квартиру АДРЕСА_2 в якій заявників інформовано про неможливість здійснення перевірки наявності або відсутності нерухомого майна на праві власності у ОСОБА_3 , через відсутність довідок щодо реєстрації його місця проживання за періоди з 13.07.1999 по 25.07.1999, з 17.08.2005 по 20.03.2019 та довідок з БТІ щодо наявності або відсутності у нього нерухомого майна на праві власності.

Відповідно до відповіді №10918 від. 18.08.2021 станом на 31.12.2012 в інвентаризаційних справах з аадресами АДРЕСА_7 відсутні відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Норми права застосовані судом.

Правилами ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За приписами ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до п.п.17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Висновки суду.

Так, при зверненні позивача ОСОБА_3 із заявою про отримання ордеру на постійне проживання на квартиру АДРЕСА_2 до Департаменту житлового господарства ДМР, недоліком було зазначено саме відсутність інформації щодо місця реєстрації ОСОБА_3 за період з 13.07.1999 по 25.07.1999, з 17.08.2005 по 20.03.2019 та відсутність інформації про наявності або відсутності у нього нерухомого майна на праві власності.

Статтею 81 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду отримано та досліджено достатньо доказів на підтвердження факту поривання позивача в період з 26.08.2005 до 19.05.2006 за адресою: АДРЕСА_4 та в період з 19.05.2006 по 20.03.2019 за адресою: АДРЕСА_5 , а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 :

-в період з 26.08.2005 до 19.05.2006 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-в період з 19.05.2006 по 20.03.2019 за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути із Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та Дніпровської міської ради в користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі по 605,60 грн. із кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19.08.2024.

Суддя: В.І. Цитульський