Справа № 167/256/24
Номер провадження 2/167/137/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дубчук Ж. В. ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , поданим в його інтересах представником - ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що 14 листопада 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Зазначає, що з початку повномаштабного російського вторгнення в Україну відповідач виїхала в Республіку Польща та проживала там з батьками позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Гданськ у сторін народилася дочка ОСОБА_5 . Вказує, що відносини подружжя після народження дочки погіршувалися через негативну поведінку відповідача, остання вживала алкогольні напої, вела розгульний спосіб життя та не здійснювала належний догляд за малолітньою дитиною. Вказує, що позивач на даний час служить у Збройних Силах України, дитиною опікуються його батьки. Постановою районного Суду Гданськ-Полуднє у м. Гданськ від 06 квітня 2023 року малолітній ОСОБА_5 визначено тимчасових опікунів в особі подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Зазначає, що дитина відвідує приватний дитячий садок у м. Гданськ Республіки Польща. На час відпуски позивача, дід з бабою та малолітньою дитиною приїжджають у свій будинок в смт. Дубище Луцького району. Посилається на те, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 22 листопада 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач на даний час проживає в Україні, проте життям дитини не цікавиться та продовжує вести аморальний спосіб життя. Вказує, що вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року відповідача ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Зазначає, що відповідач ОСОБА_4 повністю усунулася від виконання обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_5 .

За наведених обставин, просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Надав пояснення близькі за змістом тим, які викладені у позовній заяві. Зауважив, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням змінити свій спосіб життя та зайнятись вихованням донечки, однак відповідач ніяких дій не вчиняла, інтересу та турботи до власної дитини не проявляла. Наголосив, що саме з метою захисту якнайкращих інтересів дитини позивач був змушений звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. 08 травня 2024 року подала суду заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області Дубчук Ж. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини була запрошена відповідач ОСОБА_4 , яка в категоричній формі повідомила, що не має бажання і наміру опікуватися дочкою та має на меті влаштувати своє особисте життя, а дитина лише заважатиме цьому. Вказала, що саме в інтересах дитини буде позбавлення батьківських права ОСОБА_4 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 19 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання 16 квітня 2024 року о 13 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 27 червня 2024 року на 13 год 00 хв. Постановлено викликати в судове засідання свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та витребувати від виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, як органу опіки та піклування матеріали справи, відповідно до якої рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради за № 5/12 від 23 травня 2024 року був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виключення з обсягу доказів, які необхідно дослідити - допит свідка ОСОБА_12 .

Заслухавши учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що з 14 листопада 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 22 листопада 2023 року розірвано.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно інформації Дубищенського старостинського округу Волинської області від 01 листопада 2023 року встановлено, що ОСОБА_3 із дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що будинок складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, є газ та вода. Умови проживання задовільні, в двох кімнатах зроблений ремонт, в іншій частині будинку проводяться ремонтні роботи, для дитини є окреме спальне місце. За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Родина разом з малолітньою дитиною проживає в Республіці Польща, батько ОСОБА_3 служить в Збройних Силах України. Під час відпустки ОСОБА_3 , дід з бабою та малолітньою дитиною приїжджають у свій будинок. Батьки малолітньої дитини розлучені, місце проживання матері невідоме.

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 ККУкраїни звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Постановою районного суду Гданськ-Полуднє у м. Гданськ IV Відділення сім`ї та неповнолітніх від 06 квітня 2023 року встановлено малолітній ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Гданськ тимчасове посвідчення особи іноземця № НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 , тимчасові опікуни в особі подружжя: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають в АДРЕСА_2 . Поширено повноваження тимчасових опікунів на представництво малолітньої і прийняття всіх рішень з медичних питань (у тому числі щодо лікування, діагностики, проведення обстежень, перебування в лікарні, фармакології, медичних процедур), терапевтичних та освітніх питань (в тому числі щодо діагностики, участі в терапії, рішень, пов`язаних із шкільною та позашкільною діяльністю, передачею шкільної документації) та відпочинкові поїздки.

З копії витягу з послужного встановлено, що з 14 грудня 2023 року ОСОБА_3 по теперішній час начальник групи-заступник начальника штабу групи планування (s-3) штабу аеромобільного батальйону «номер» окремої аеромобільної бригади Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. Склад сім`ї - дочка ОСОБА_5 , 2022 року народження.

Позивач ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою, виданою 04 березня 2024 року командиром військової частини «номер» ОСОБА_18 .

Згідно характеристики, ОСОБА_5 відвідує ясельну групу «Шопен» з 2023 року в закладі Mega Mocni Suchanino. ОСОБА_5 дуже весела та усміхнена дівчинка, енергійна, любить грати з однолітками та спілкуватися з вихователями, любить з ними обійматись. Дівчинка досить самостійна у всіх видах самообслуговування. ОСОБА_5 любить гратися інтерактивними іграшками, кубиками та любить грати в розвиваючі ігри. Дитина має бажання брати участь в усіх заходах і вона все робить дуже добре. Також помічено велике бажання ОСОБА_5 пізнавати світ, вона із задоволенням переглядає картинки та уважно слухає, коли вихователі вводять нові теми. Дідусь та бабуся постійно інформуються про її поведінку і завжди отримують відповіді на свої запитання. Опікуни завжди милі з ОСОБА_5 , приходять за нею з посмішкою і відразу обіймають її, а вона їх обіймає.

Про негативну поведінку відповідача та неналежне виховання останньою дочки ОСОБА_5 підтвердили в письмових поясненнях ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради встановлено, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рожищенської міської ради 14 травня 2024 року. На засіданні була присутня ОСОБА_4 , яка повідомила, що цілком усвідомлює наслідки та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Також повідомила, що немає бажання виховувати свою малолітню дочку, оскільки вона заважає їй влаштовувати своє особисте життя та не бачить свого майбутнього разом з дитиною, її рішення є виваженим та остаточним. А тому ураховуючи інтереси малолітньої дитини та керуючись ст. 164, 165 Сімейного кодексу України виконавчий комітет Рожищенської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 23 травня 2024 року № 5/12 вказаний висновок органу опіки і піклування затверджено.

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 від 13 травня 2024 року встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 3 кімнат. Умови проживання належні. У квартирі зроблений євроремонт, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічний стан помешкання в нормі. ОСОБА_4 винаймає житло, проживає в окремій кімнаті, де є розкладний диван, тумба-комод для речей та одягу, телевізор, ноутбук. ОСОБА_4 працює продавцем в кафе « Мармелад », з ОСОБА_3 не спілкується, інколи телефонує до його матері, щоб дізнатись про дочку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що на прохання сина (позивача) 28 лютого 2024 року вона з чоловіком забрали відповідачку до Польщі де вона і народила дочку ОСОБА_5 . Зазначила, що після народження дитини ОСОБА_4 категорично відмовилась кормити дитину грудним молоком і вона самостійно готувала для внучки суміш і кормила її. Вказала, що відповідач не вставала вночі навіть приготовлену суміш дати дитині. Наголосила, що у ОСОБА_4 з самого початку були відсутні материнські інстинкти, проте вона до останнього сподівалась, що вони з`являться. Пояснила, що відповідач з дочкою двічі їздила в України для побачень з позивачем і після її повернень в Гданськ дитина перебувала в край занедбаному стані. В подальшому, відповідач залишила дитину свідку і її чоловіку (бабусі і дідусю) і поїхала в Варшаву на роботу (з слів відповідача), проте на роботу так і не вийшла та вела розгульний спосіб життя та перестала виходити на зв`язок. У зв`язку з необхідністю відвідувати з дитиною медичні заклади, садочок було прийнято рішення про оформлення опіки над внучкою. Вказала, що з 25 січня 2023 року відповідач виходила на зв`язок по телефону лише двічі, дитиною не цікавиться, будь-якої допомоги не надає, цілком і повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що під час перебування в Україні відповідача з дитиною, позивач неодноразово просив його подивитися як дитина, оскільки дружина (відповідач) не відповідала на телефонні дзвінки і він хвилювався за дочку. Зазначив, що неодноразово коли він приїздив на такі прохання товариша (відповідача) то бачив ОСОБА_5 (позивача) в нетверезому стані. Зазначив, що були випадки гулянок (п`янок) в присутності дитини, в будинку де перебувала відповідач.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України)).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом з тим, це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який - позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

За змістом с. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Щодо позбавлення батьківських прав.

Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані та достатні підстави вважати, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно дитини ОСОБА_5 , самоусунулася від виховання та утримання дитини, її долею та життям не цікавиться впродовж значного періоду.

Таке відношення стверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності та власноручно поданою заявою про визнання позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Поруч з цим, суд враховує висновок та думку органу опіки і піклування, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідача і унеможливлювали виконання нею своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено.

На підставі досліджених доказів, пояснень учасників справи та свідків, судом встановлено, що відповідач не турбується з власної ініціативи вихованням, утриманням, фізичним, психічним, соціальним та духовним розвитку дочки, не піклується про її зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дитину і призводить до шкідливих наслідків для її психіки, здоров`я та духовного розвитку, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову в цій частині та позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5 у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по її вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками.

Крім цього, у розглядуваному випадку втручання у гарантоване відповідачу ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до його сімейного життя здійснено згідно із законом, таке втручання не суперечить законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Враховуючи, що в цій справі відсутній факт примусового відібрання дитини від матері і роз`єднання сім`ї, оскільки відповідач самостійно самоусунулася від виховання дитини і остання відповідно до судового рішення перебуває під опікою бабусі і дідуся, то суд вважає, що вказане втручання по відношенню до відповідача є виправданим у демократичному суспільстві.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно положень ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Таким чином, враховуючи те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд доходить висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частки з усіх видів доходів щомісячно, але не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При подачі позову за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, який необхідно стягнути з відповідача на його користь.

Разом з цим, оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому судовий збір в сумі 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 10, 12, 27, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 , поданий в його інтересах представником - ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30 серпня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області: місцезнаходження: м. Рожище, вул. Незалежності, 60, .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області: Дубчук Жанна Володимирівна , адреса: м. Рожище, вул. Грушевського, 12 Волинської області .

Головуючий суддя І. Т. Гармай