Справа № 526/2506/24
Провадження № 4-с/526/2/2024

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Максименко Л. В.

секретаря судових засідань Синепол С.А.

за участю представника скаржника - адвоката Рязанець А. А.

старшого державного виконавця Шосткинського ВДВС Осовик Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд визнати неправомірними та скасувати постанови від 17.06.2024 року, прийняті старшим державним виконавцем Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осовик Т.М. під час виконання виконавчого провадження ЄДРВП 70913530 про встановлення щодо нього як боржника тимчасових обмежень в порядку статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а також зобов`язати старшого держвиконавця Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління МЮ Осовик Т.М. виключити відомості про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на виконанні старшого держвиконавця Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління МЮ Осовик Т.М. знаходиться виконавче провадження №70913530 з виконання судового наказу Гадяцького райсуду Полтавської області у справі №526/2534/22 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

21.02.2023 року вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні було зупинено шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця. Постановою державного виконавця від 04.06.2024 про поновлення вчинення виконавчих дій, виконавчі дії поновлено. 17.06.2024 старшим держвиконавцем Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі були винесені постанови щодо нього як боржника про встановлення йому тимчасових обмежень в порядку статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також повідомлення про внесення про нього відомостей як боржника до Єдиного реєстру боржників, копії яких він отримав 25.06.2024.

Із вказаними постановами він не згідний та вважає їх незаконними з тих підстав, що виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу було відкрито постановою державного виконавця 02.02.2023. Вчинення виконавчих дій за постановою держвиконавця у виконавчому провадженні було зупинено 21.02.2023 та поновлено постановою держвиконавця 04.06.2024. До моменту зупинення виконавчих дій минуло лише 20 днів та з моменту поновлення виконавчих дій до винесення постанов про встановлення тимчасових обмежень минуло лише 13 днів. Фактично виконавчі дії тривали у виконавчому провадженні 33 дні, а не чотири місця для встановлення тимчасових обмежень та менше трьох місяців для внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, що є порушенням ст.11, 71 ч.5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження». З цих підстав звернувся до суду з цією скаргою.

01 серпня 2024 року від старшого державного виконавця Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осовик Т.М. надійшов відзив на скаргу, в якій вона просить відмовити у задоволенні скарги вказуючи, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №70913530, відкрите 02.02.2023 на підставі судового наказу № 526/2534/11 від 23.12.2022, виданого Гадяцьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 02.02.2023 згідно ст. 3, 4, 24, 25, 26, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 07.02.2023 до відділу надійшла ухвала Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/2534/22 від 06.02.2023 про зупинення стягнення аліментів. 21.02.2023, згідно п. 2 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» нею винесено постанову про зупинення виконавчих дій по ВП 70913530. 29 травня 2024 року до відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про поновлення виконавчого провадження на підставі постанови у справі № 526/2534/22 від 21.02.2024, виданої Полтавським апеляційним судом. 04.06.2024, згідно п. 5 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» нею винесено постанову про поновлення виконавчих дій. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, але у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання боржником доходу, заборгованість нараховано по середній заробітній платі по регіону.

У ході проведення виконавчих дій стало відомо, що боржник отримує дохід в Головному управлінні національної поліції в Сумській області. 05.06.2024 до бухгалтерії Головного управління національної поліції в Сумській області направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та запит про нарахований дохід. 26.06.2024 до відділу надійшов лист від бухгалтерії Головного управління Національної поліції в Сумській області про те, що боржник ОСОБА_1 звільнений та надано інформацію про нарахований дохід.

Керуючись ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»», в зв`язку з тим, що станом на 17.06.2024 боржник мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, тому нею винесено постанови: про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та внесено відомості про боржника до єдиного реєстру боржників. Станом на 01.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів складає 269 266,64 грн.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Рязанець А. А. скаргу підтримав, вказуючи, що виконавче провадження тривало лише 33 дні, а не чотири місяці, тому для вчинення таких заборон щодо ОСОБА_1 не вийшов строк. Крім того, ОСОБА_1 не був ознайомлений у встановленому порядку з розміром заборгованості по аліментах та йому не було встановлено строк для погашення заборгованості в добровільному порядку.

Старший державний виконавець Шосткинського ВДВС Осовик Т. М. в задоволенні скарги просила відмовити, пояснивши суду, що дійсно оспорюване виконавче провадження було зупинено, а у травні 2024 року поновлено та здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, спочатку виходячи з даних про середню заробітну плату по регіону, а після отримання відомостей про працевлаштування ОСОБА_1 та даних про дохід здійснено перерахунок заборгованості, який значно збільшився та становить більше 269 тисяч. В зв`язку з цим було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 всіх обмежень, передбачених законом. Також вказала, що виконавче провадження перебуває на виконанні понад 17 місяців, і перевищує суму платежів за чотири місяці.

Перевіривши матеріали справи та обставини справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осовик Т.М. знаходиться виконавче провадження №70913530 з виконання судового наказу Гадяцького райсуду Полтавської області у справі №526/2534/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

02 лютого 2023 року за постановою старшого державного виконавця Шосткинського ВДВС Осовик Т.М. було відкрито виконавче провадження №70913530 з виконання вказаного судового наказу.

21 лютого 2023 року на підставі ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області у справі № 526/2534/22 від 06.02.2023 про зупинення стягнення аліментів, державним виконавцем згідно п. 2 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчих дій по ВП 70913530.

04 червня 2024 року на підставі постанови у справі № 526/2534/22 від 21.02.2024, виданої Полтавським апеляційним судом про поновлення виконавчих дій, державним виконавцем, згідно п. 5 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

17.06.2024 старшим державним виконавцем Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Осовик Т. М. у зв`язку з тим, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 27 522 грн, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.06.2024 за період з 02.02.2023 по 01.06.2024 перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, були винесені постанови про встановлення ОСОБА_1 тимчасових обмежень в порядку статтей 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та 17.06.2024 внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

19 червня 2024 року до відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а 20 червня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з виконавчим провадженням, в тому числі і з розрахунком заборгованості по аліментах.

Боржником ОСОБА_1 сума заборгованості по аліментах, нарахована державним виконавцем, не оспорюється.

Згідно ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення закріплене у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «HORNSBY v. GREECE»).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

Щодо посилання скаржника на те, що винесені державним виконавцем постанови про встановлення тимчасових обмежень є незаконними, оскільки виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні тривалі лише 33 дні, а не чотири місяці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Отже, зупинення виконавчого провадження - це тимчасове припинення вчинення виконавчих дій, яке не звільняє особу від сплати аліментів за цей період, якщо обставини за яких зупинялось виконавче провадження не відпали.

За правилами Закону України „Про виконавче провадження розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 454/586/20.

За приписами статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Скаржник ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували незаконність винесення оскаржуваних постанов, суду не надав.

Згідно пункту 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи, що заборгованість за аліментами існувала на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов і сукупний її розмір перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, суд вважає, що у такому випадку винесені державним виконавцем постанови про встановлення тимчасових обмежень відносно скаржника є законними і права заявника не були порушені.

За приписами частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів понад 17 місяців, суд вважає, що на даний час у межах виконавчого провадження № 70913530 відсутні підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та припинення тимчасових заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 447-450 ЦПК України, суд

ухвалив:

-скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Осовик Т. М. від 17.06.2024 з виконання виконавчого провадження №70913530 про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасових обмежень у порядку ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 7 серпня 2024 року

Головуюча: Л. В. Максименко