Справа № 234/9363/21
Провадження № 2/202/1495/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за відсутністю учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 10000 грн, відсотки за користування грошовими коштами у сумі 4000 грн., відсотки за несвоєчасне виконання зобов язання у сумі 112 000 грн. , а також просив покласти на відповідачку судові витрати із сплати судового збору 1260 грн., за послуги адвоката 5472,50 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.12.2020 року він надав у борг відповідачці грошові кошти у сумі 10000 грн. під 40% відсотків від отриманої суми за 15 днів ,а у разі пропуску строку повернення боргу відсотки збільшуються до 80% від отриманої суми кожні 15 днів,що підтверджується відповідною розпискою. За умовами договору вона мала б повернути борг до 07.01.2021 року . Свої зобов`язання не виконала ,тому просив стягнути борг 10000 грн., проценти за користування позикою в розмірі 40% від суми позики за період з 27.12.2020 по 07.01.2021 року в сумі 4000 грн., та з 07.01.2021 року відсотки в розмірі 80% за 15 днів прострочки 8000 грн.,а за місяць-16000 грн. Станом на 02.07.2021 року борг складає 10000грн *80% = 112000 грн. А загальний борг становить 10000+4000+112000=126000 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.08.2021 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13.08.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані із відчуженням квартири АДРЕСА_1 .

06.11.2023 року на підставі Розпорядження Верховного Суду №8/0/9-22 від 15.03.2022 року «про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін.

Справа розглянута без участі сторін.

Від позивача та представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позов чи зустрічний позов не подала.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів у справі,встановив наступні обставини.

При дослідженні оригіналу розписки позичальника встановлено, що 24.12.2020 року гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяла в борг у гр. ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000 гривень, та зобов`язалась повернути борг з урахуванням 40% суми боргу за 15 днів в строк до 07.01.2021 року. Сторони домовились, що у разі порушення строку повернення боргу, боржник бере на себе зобов`язання сплачувати з 07.01.2021 року відсотки за користування грошима в розмірі 80 % за кожні 15 днів . (а.с.7)

На підставі досліджених доказів встановлено, що предметом позову є цивільні правовідносини щодо договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд переконався , що за договором позики позивач 24.12.2020 року передав, а відповідачка як позичальник прийняла від нього грошові кошти в сумі 10000 грн. та зобов`язалась повернути кошти до 07.01.2021 року з процентами 40% за 15 днів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки 40% за 15 днів від суми позики, що було узгоджено з позичальником та зазначено в договорі позики то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одержання процентів від позичальника не суперечить вимогам ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином,наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про те, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором позики в строк визначений договором , а тому він має право вимоги повернення коштів за договором позики з урахуванням 40% від суми за 15 днів, про що домовились сторони виходячи із принципу свободи договору , закріпленого в положеннях ст. ст. 6,627 ЦК України та ст.1048 ЦК України.

А тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки боргу з урахуванням узгоджених відсотків від суми позики

Таким чином, з урахуванням узгоджених відсотків, відповідачка мала б повернути до 07.01.2021 року позивачу за договором позики від 24.12.2020 року 14000 гривень, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Як вже зазначалось умовами договору позики сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання у вигляді сплати 80% за 15 днів від суми боргу, тому позивач просить стягнути з відповідачки обумовлені проценти за прострочення виконання зобов`язання за 6 місяців, що становить на 02.07.2021 року 112000 грн.

Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

На думку суду, стягнення з відповідача 80% боргу за кожні 15 днів невиконання зобов`язань, що за період з 08.01.2021 року по 02.07.2021 року становить 112000 гривень від суми боргу 10000 гривень, очевидно не відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності, тому що більше ніж в одинадцять разів перевищує суму позики за 6 місяців заборгованості .

Таким чином, суд вважає справедливим та пропорційним і таким, що відповідає обставинам справи, обмежити розмір санкції за невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики за період заборгованості з 08.01.2021 року по 19.07.2021 року ( дата звернення до суду) сумою 10000 гривень, що на думку суду буде достатньою компенсацією позивачу за рахунок відповідача, яка порушила зобов`язання, понесених майнових втрат.

Така позиція суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, у постанові від 18 березня у справі № 902/417/18, яким запроваджено механізм обмеження свободи договору з огляду на загальні засади справедливості, добросовісності, розумності.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

А саме з відповідачки на користь позивача слід стягнути 10000 грн суми позики , 4000 грн узгоджені відсотки за договором позики і 10000 гривень за невиконання зобов`язань за договором позики. А всього 24000 гривні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Судові витрати складаються із судового збору, який становить 1% від ціни позову. Позивачем заявлено вимоги майнового характеру на суму 126000 грн. Тому судовий збір становить для фізичної особи на день звернення з позовом 1260 грн., який сплачений при зверненні з позовом.

Окрім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5472,5грн. На підтвердження зазначених витрат додано договір про надання юридичної допомоги вд 05.04.2021 року, додаткова угода до договору в якій викладено ( п.1.2) що гонорар адвоката складає 5472,50 грн. Такий гонорар суд вважає обґрунтованим.

Всього судові витрати , понесені позивачем при зверненні до суду складають 6732,50 грн.

Судом задоволено 19% від заявлених позовних вимог. Таким чином , з відповідача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 1279,18 грн.

В іншій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 24 грудня 2020 року в сумі 24000( двадцять чотири тисячі ) гривень, яка складається із суми позики у розмірі 10000 гривень, 40% від суми позики за період з 24.12.2020 по 07.01.2021 року у розмірі - 4000 гривень, та санкції за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 10000гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в сумі 1279( одну тисячу двісті сімдесят дев`ять) гривень 19 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 серпня 2024 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя С. І. Доценко