Справа № 683/452/23
Провадження № 2/677/164/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

(повний текст)

16.08.2024 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області:

у складі: головуючого - судді Шовкуна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилові, в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи.

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просить визнати його батьком дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову посилається на те, що у 2010 році він познайомився і почав зустрічатися з відповідачкою ОСОБА_2 . Згодом їхні стосунки перейшли на новий етап і вони почали проживати однією сім`єю та спільно вести господарство, але шлюб між ними не реєструвався. Проживали вони разом у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав його бабусі ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_3 . У 2014 році вони вийняли квартиру та переїхали проживати в інше помешкання, залишивши сина ОСОБА_3 проживати в будинку його бабусі де на той час проживали і його батьки : ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . З 2014 року по 2021 рік він проходив військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився ще один син - ОСОБА_4 . Коли він пішов проходити військову службу ОСОБА_2 продовжувала проживати у винайманій квартирі, а він їй висилав гроші на утримання її, дітей, квартири та їх проживання. З пологового будинку свою цивільну дружину та спільних дітей забирав він. Питанням реєстрації ОСОБА_8 їхніх спільних дітей займалася його дружина, оскільки він в той час був зайнятий іншими домашніми справами. В той момент йому не було відомо, що у зв`язку з тим, що між ними не укладений шлюб, для внесення запису про його батьківство дитини необхідна, в тому числі, і його заява. Оскільки під час реєстрації дітей він не подавав заяви про внесення відомостей його батьком дітей, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини мали записатися за вказівкою матері. Коли він побачив свідоцтво про народження сина ОСОБА_9 то дуже здивувався і обурився тим фактом, що не записаний батьком свого рідного сина. На всі його докори з цього питання, його цивільна дружина пояснила, що так буде краще, оскільки вона буде вважатися одинокою матір`ю і зможе отримувати соціальну допомогу від держави. Таке пояснення його дуже здивувало, оскільки такого вона йому раніше не говорила. Однак, попри все вони продовжували спільно жити однією сім`єю та виховувати синів та доньку дружини від першого шлюбу. В травні 2022 року він був мобілізованим та виїхав за межі Хмельницької області. Після повернення додому в грудні 2022 року, він дізнався, що його цивільна дружина та син ОСОБА_10 вже не живуть на тій квартирі. Відбулось це без жодних причин та пояснень, що його неприємно здивувало. Незважаючи на те, що вони почали жити окремо, він надавав матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_11 , оскільки син ОСОБА_9 залишився від ОСОБА_8 проживати з його батьками. Він купував речі як для дітей так і для його колишньої цивільної дружини, а йому відповідач давала можливість бачитись та проводити час із сином ОСОБА_11 . Однак, останнім часом його колишня цивільна дружина чинить йому перешкоди в побаченнях з сином ОСОБА_11 . Крім того, рішенням Старокостянтинівського районного суду ухвалено відібрати дитину від його батьків. Захистити своє право, як батька, на побачення із своїми дітьми, брати участь в їх вихованні він на разі не може, оскільки в актовому записі про народження дітей він не записаний як батько. ОСОБА_2 відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства над його синами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Через відсутність добровільної згоди ОСОБА_2 щодо подання заяви про реєстрацію його як батька він позбавлений можливості внести зміни в їх актовий запис про народження щодо батька, оскільки для цього потрібна спільна заява обох батьків. Таким чином, він має намір далі опікуватися малолітніми синами, не маючи жодних прав щодо них, а ОСОБА_2 натомість чинить перешкоди в побаченнях з дітьми.

04.05.2023 року відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

18.10.2023 року задоволено клопотання позивача та призначено судово-медичну генотипоскопічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК. Сторони повідомлені про наслідки ухилення осіб, які беруть участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі.

27.12.2023 року та 09.02.2024 року у зв`язку із неявкою відповідачки ОСОБА_2 з дітьми до експертної установи двічі, провести клінічні дослідження виявилось не можливим.

01.04.2024 року поновлено судове провадження у справі.

09.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.07.2024 року.

Аргументи учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання 05.06.2023 року, 22.06.2023 року, 16.08.2023 року, 30.08.2023 року, 19.09.2023 року, 18.10.2023 року, 09.05.2024 року, 08.07.2024 року, 16.08.2024 року не з`являлася, причин неявки суду не повідомляла, заяв про відкладення розгляду справи не подала. Відмовляється від отримання повісток, що є належним чином повідомленою. Крім того, про знаходження позову в Красилівському районному суді їй відомо, оскільки на початку приймав участь її представник адвокат Сидорук Д.В. про що маються відповідні письмові докази в матеріалах справи, але потім відмовився.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, начальник відділу Мартинюк М. подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у відсутність представника відділу, у вирішенні спору поклалась на розсуд суду.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Як встановлено судом, у 2010 році позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 познайомилися та згодом почали проживати однією сім`єю, спільно вести господарство, але шлюб не реєстрували. Проживали разом у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав бабусі позивача ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 (а.с. 12), що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 12). У 2014 році вони винайняли квартиру та переїхали проживати в інше помешкання, залишивши сина ОСОБА_3 проживати в будинку бабусі позивача де на той час проживали і його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З 2014 року по 2021 рік позивач ОСОБА_1 проходив військову службу, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій. (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народився ще один син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_12 стверджує, що коли він проходив військову службу ОСОБА_2 продовжувала проживати у винайманій квартирі, а він їй висилав гроші на утримання її, дітей, квартири та їх проживання. Крім того, він з пологового будинку забирав відповідачку та дітей.

Реєстрацією дітей займалась відповідач. Пізніше йому стало відомо про те, що діти на нього не записані, однак, попри все вони продовжували спільно жити однією сім`єю та виховувати синів та доньку ОСОБА_2 від першого шлюбу.

В травні 2022 року ОСОБА_1 був мобілізованим та виїхав за межі Хмельницької області. Після повернення додому в грудні 2022 року, ОСОБА_1 дізнався, що його цивільна дружина та відповідач по справі ОСОБА_2 та син ОСОБА_10 вже не живуть на винайманій ним квартирі. Наразі маються проблеми у спілкуванні з дітьми, оскільки вони записані на Відповідачку. Відповідач чинить перешкоди, а тому він змушений звернутися до суду та захистити своє право як батько, брати участь у їх вихованні та інш.

ОСОБА_2 відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства над його синами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, на скільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 128 СК України Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Оскільки батьківство чоловіка матері дитини презюмується, він не зобов`язаний доводити своє батьківство. Тому тягар доказування свого батьківства, тобто спростування презумпції шлюбного батьківства, лежить на позивачеві.

Пленум ВСУ у п. 8 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії суд не може визнавати мирові угоди.

Таким чином, з огляду на викладене заявлення позову про визнання батьківства позивачем та визнання його відповідачем не може бути єдиною підставою для його задоволення. Таке визнання позову має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, які безпосередньо вказують на батьківство тієї чи іншої особи.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany").

Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. З практики ЄСПЛ, на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства (рішення від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації).

Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року у справі призначено молекулярно-генотипоскопічну експертизу з метою визначення позивача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, вказана експертиза проведена не була через неявку відповідача, 27.12.2023 року та 09.02.2024 року.

Такі дії відповідачки ОСОБА_2 суд розцінює, як намагання відповідача перешкоджати встановленню істини по справі.

В свою чергу, згідно проведення молекулярно-генетичного дослідження, яке ОСОБА_1 провів самостійно звернувшись в лабораторію ДНК досліджень, результатом тесту ДНК підтверджено, що він являюсь біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21) зазначено, що «при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Таким чином, дослідивши надані суду докази, надавши їм правову оцінку, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 4294 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису № 281 від 21.09.2011 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина України, жителя АДРЕСА_2 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису № 46 від 28.01.2014 року про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина України, жителя АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4294 грн. 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи (сторони):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: 31100, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, пров. Подільський, 2, .

Повний тест рішення виготовлено 20.08.2024 року.

Суддя: В.О.Шовкун