Провадження № 2-др/522/124/24
23 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Звонецької І.М.
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренко Я.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Рішенням Приморського районного суду від 06.08.2024 року вирішено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

12.08.2024 року від представника ОСОБА_1 через електронний суд надійшла заява про відшкодування сплаченого судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на те, що по справі вже ухвалено рішення, та відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року заяву прийнято до розгляду.

20.08.2024 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд клопотання за відсутності позивача.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату та час повідомленні належним чином, а тому суд приходить до висновку про розгляд заяви за наявними матеріалами.

Щодо судового збору суд встановлює наступне.

Відповідно до квитанції ID:6794-7398-3185-5088 від 27.06.2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Вказана сума судового збору є доведеною та враховується судом при розподілі судових витрат.

Щодо витрат на правову допомогу суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1, ч.2, ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Зі змісту позову вбачається, що позивач вказав, що попередній розрахунок судових витрат буде складати 12000,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач відповідно до прохальної частини клопотання просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Жодних обґрунтувань збільшення розміру витрат на правову допомогу з 12000 грн. до 16000 грн. позивачем не надано.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач зазначає, що позивачем заявлено, що докази понесення витрат на правничу допомогу буде надано протягом 5-ти днів з моменту винесення рішення.

Однак дослідивши матеріали справи суд встановлює, що вказана заява відсутня, в тексті позовної заяви про це теж не зазначено, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Позивачем також не надано будь-яких обґрунтувань з яких підстав позивачем не надано доказів надання правової допомоги до ухвалення судового рішення суду, що є порушенням вимог ст. 246 ЦПК України.

Таким чином судом встановлено, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. на суму 16000,00 грн.

До закінчення судових дебатів позивач не надав вказані докази до суду.

Виходячи з того, що докази надання правової допомоги надані лише разом з заявою про ухвалення додаткового рішення суд 12.08.2024 року суд встановлює, що вказані докази подані з порушенням процесуального строку.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Виходячи з наведеної норми докази про надання правничої допомоги подані разом з заявою про ухвалення додаткового рішення судом не приймаються.

Інших доказів про понесення судових витрат у зв`язку з наданням правничої допомоги матеріали справи не містять, а тому, оскільки судом не встановлено передбачених законом підстав, за наявності яких суд може ухвалити рішення про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 246, 270 , 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренко Я.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У відшкодуванні витрат на правничу допомогу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя: А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2024 року.

Суддя: А.В. Науменко

23.08.2024