Справа № 694/1904/24
провадження № 2/694/533/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
19.08.2024 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смовж О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матір`ю,
24 липня 2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Звенигородському району Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12. Також просить залишити проживати разом з нею, ОСОБА_1 , малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 24 лютого 2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2 . Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2023 року проживають окремо. Спільне життя не склалося через різницю характерів, протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. На даний час спільна дитина постійно проживає з матір`ю, батько проти цього не заперечує, тобто спір про визначення місця проживання дитини відсутній.
Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.07.2024 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У визначену дату сторони з`явилися в судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, наполягала на розірванні шлюбу,на надання строку на примирення не погоджується, вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливими.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що лише бажає надалі спілкуватися з дитиною безперешкодно.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб 24.02.2016 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Звенигородському району Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 24.02.2016. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « ОСОБА_5 ».
Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 109 (свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 від 22.06.2022, виданого (повторно) Зенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.07.2024.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.
Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.
Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу, згоди щодо примирення та надання відповідного строку на примирення від подружжя не отримано.
При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні.
Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про залишення малолітньої дитини проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного.
Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XIIвід 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу, затвердженого ст. 6 Декларації про права дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від20листопада 1959року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю.
Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідач в судовому засіданні на питання суду підтвердив, що проти подальшого залишення проживати дитини з матір`ю не заперечує.
Оскільки у даній справі спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини позивачем не заявлялися, у межах позовних вимог суд розглядає питання щодо залишення дитини з одним із батьків, а не щодо визначення її місця проживання.
Відповідач не подав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У даному випадку суд вважає за необхідне розподілити судовий збір між сторонами порівну. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.
На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Звенигородським РС УГМС України в Черкаській області від 06.07.2016, тел. НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ) про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Звенигородському району Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12.
Після розірвання шлюбу малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Звенигородським РС УГМС України в Черкаській області від 06.07.2016, тел. НОМЕР_5 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Шлюб припиняється у день набрання законної сили даним рішенням суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 19 серпня 2024 року.

Суддя О.Ю.Смовж