Провадження № 2/522/770/24
14 серпня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування,
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 11.10.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 07.10.1997 на Одеській універсальній біржі «Вітязь»; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що 07.10.1997 батько позивача ОСОБА_4 придбав згідно договору купівлі-продажу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті батька позивач прийняв спадщину, однак 21.09.2023 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу. Де подівся оригінал договору позивачу невідомо, але до смерті батька він був у батька. Після укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 проживав у ній, сплачував комунальні послуги та зареєстрував у ній своє місце проживання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2023 було відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 05.12.2023.
У підготовчому засіданні 05.12.2023 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 та представника Одеської міської ради Сірак В.В. було задоволено клопотання представника позивача про витребування копії спадкової справи, в результаті задоволення клопотання представника відповідача про ознайомлення зі справою, оголошено перерву у засіданні до 30.01.2024.
У підготовчому засіданні 30.01.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 було долучено копію спадкової справи та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 26.03.2024.
Розгляд справи у судовому засіданні 26.03.2024 було відкладено до 21.05.2024 внаслідок задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні 21.05.2024 було задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування копії актового запису, у засіданні оголошено перерву до 26.06.2024.
У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення Приморського районного суду м. Одеси, розгляд справи відкладено до 06.08.2024.
У судове засідання 06.08.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 звернулися до суду 06.08.2024 з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 14 серпня 2024 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
07 жовтня 1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір №97-145 Ц купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано на Одеській універсальній біржі «Вітязь» та зареєстрований на Одеським міським бюро технічної інвентаризації 08.11.1997, 23-116.
ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 08.04.1998 по дату смерті, про що свідчить довідка від 22.04.2022 Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з свідоцтва про смерть, виданого повторного 31.08.2023, серії НОМЕР_2 .
26.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. з заявою про прийняття спадщини, відкритої до майна померлого ОСОБА_4 та було заведено спадкову справу №32/2022.
Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, про що свідчить витребувана копія спадкової справи.
Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 08.05.2023, на запит приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу І.Сакал, повідомлено, що станом на 31.12.2012, зареєстровано право власності на дві квартири АДРЕСА_1 : - одна квартира АДРЕСА_2 за фізичними особами « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про право власності на житло; інша квартира АДРЕСА_2 за фізичною особою « ОСОБА_7 » (П.І.Б. вказане російською мовою згідно з правовстановлюючим документом) на підставі договору №97-145 Ц купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на одеській універсальній біржі «Вітязь» 07.10.1997. Реєстраційний запис зроблено 28.11.1997 за реєстрованим №809 у реєстровій книзі 223пр на сторінці 116.
Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. 21.09.2023 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на кватиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що відсутній оригінал купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та в Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про право власності на таку квартиру, правовстановлючі документи на майно спадкоємцем ОСОБА_1 до нотаріальної контори не надавалися.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.
Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.10.1997 року сторонами були члени товарної біржі.
За твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.10.1997 в повному обсязі.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в грудні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні 07.10.1997 Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь», слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
З копії спадкової справи вбачається, що спадкоємець першої черги ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.
Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд вважає за необхідне задовольнити позов.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 97-145 Ц нерухомого майна, укладений 07 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь», за яким ОСОБА_4 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 15,9 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 14 серпня 2024 року.
Суддя: В.Я. Бондар