Справа № 646/8146/24
№ провадження 2/646/2970/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Білінської О.В.,

За участі секретаря судового засідання Тихоновської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2024 року через канцелярію суду до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій заявниця просить суд:

- заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сализі Н.А., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подана заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_2 , що підтверджується записом про смерть від 22 січня 2024 року № 415, зроблений Вільнюським міським відділом запису актів цивільного стану. За життя ОСОБА_2 на праві власності належало нерухоме майно - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з: права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 05 липня 2024 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сализі Н.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родинні зв`язки між позивачкою та ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , в якому матір`ю вказана ОСОБА_2 та Свідоцтвом про шлюб, в результаті укладення якого прізвище позивачки було змінено на « ОСОБА_4 ». Відповідач ОСОБА_5 повідомив позивачці, що ОСОБА_2 за життя склала заповіт, за яким заповіла все своє майно, яке належить їй та буде належати на день смерті ОСОБА_5 . Позивачка достовірно знає, що ОСОБА_2 бажала аби спадкове майно було поділене між дітьми порівно та не бажала заповідати все своє майно ОСОБА_5 . Позивачка допускає, що оскаржуваний заповіт з`явився у зв`язку з тим, що останній рік життя ОСОБА_2 важко хворіла, не розуміла своїх дій і цим скористався ОСОБА_5 . Також, позивачка достовірно знає, що ОСОБА_2 не могла поставити підпис на заповіті через хворобу та підпис на заповіті точно не її. На даний час у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сализі Н.А. відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою Відповідача. З огляду на викладені обставини, заявник просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

29.07.2024 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України, визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, спір виник щодо заповіту, складеного ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь інших осіб, в коло яких її син заявниця ОСОБА_1 не входить.

У заявниці є сумніви у дійсних намірах спадкодавця скласти заповіт на користь тільки її брата ОСОБА_5 .

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову заявниця посилається на те, що її брат ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, чинність якого оскаржується, отримує змогу розпоряджатися цим майном, що може в майбутньому позбавити її спадкового майна.

З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу належності спадкового майна шляхом оскарження заповіту, суд дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд надає оцінку тій обставині, що обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому такий захід забезпечення позову зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вбачає підстави для задоволення заяви про забезпечення позову та приходить до висновку про необхідність в порядку забезпечення позову заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сализі Н.А. вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може суттєво утруднити чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке забезпечення відповідає положенням п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно частин 1, 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сализі Наталії Анатоліївни (адреса: м. Харків, 61023, вул. Сумська, буд. 128 ) вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Білінська