У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2024 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гончарова Валентина Вікторовича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Бойко Богдан Богданович, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сюртівська сільська рада Ужгородського району, про витребування з чужого незаконного володіння,

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Бойко Б.Б., до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сюртівська сільська рада Ужгородського району, про витребування з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 вказану позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якою визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Представником відповідача адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву про стягнення судових витрат, згідно з якою просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача посилається на те, що у відзиві відповідача на позовну заяву у даній цивільній справі, на виконання приписів п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, зазначалося, що орієнтовна сума судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складатиме 30000 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката. Фактичні витрати за надану професійну правничу допомогу у цій справі склали 30000 грн., що стверджується відповідними належними доказами, які додаються до цієї заяви.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Розглянувши заяву представника відповідача про стягнення судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з частинами п`ятою, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 141, 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Разом з тим, ЦПК не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Відповідно до частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Під час розгляду заяви представника відповідача про стягнення судових витрат встановлено, що ним не вказано у заяві на необґрунтованість дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, в якому виклав свою позицію (незгоду) із заявленими позовними вимогами, проте такі дії відповідача не можуть свідчити про необґрунтованість поданого позивачем позову, адже у відзиві викладається суб`єктивна думка відповідача та його бачення вирішення спору чи повідомлення про відсутність такого із позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи необґрунтованих дій позивача при поданні позовної заяви, а отже, заява представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн. не підлягає задоволенню.

Оскільки судом встановлено недоведеність матеріалами справи необґрунтованих дій позивача, що само по собі є підставою для відмови про стягнення витрат на правничу допомогу, суд не вдається до оцінки доведеності та співмірності вимог представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 133, 137, 141, 142, 260, 270, 353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гончарова Валентина Вікторовича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Бойко Богдан Богданович, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сюртівська сільська рада Ужгородського району, про витребування з чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов