ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншому суду

21 серпня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (голова Фастівської міської ради Фастівського району Київської області) про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Безрода Роман Сергійович, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 (голова Фастівської міської ради Фастівського району Київської області) про захист честі, гідності та ділової репутації.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Ковалевську Л.М. та передано вказану справу.

Фастівський міськрайонний суд ухвалою від 14 червня 2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по цивільній справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.08.2024.

15 липня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що позивачі звернулися до нього з позовною заявою як до фізичної особи, а не як до представника юридичної особи, тому звертає увагу суду на те, що він як фізична особа зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Оболонського районного суду міста Києва.

21 серпня 2024 року від адвоката Гапоненко Р.І., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просив відзив відповідача залишити без задоволення, позовну заяву позивачів задовольнити в повному обсязі. Щодо підсудності справи позицію не висловив ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив.

З метою встановлення достовірних відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, судом отримано відповідь № 675872 від 04.07.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.04.2013 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Адвокат Гапоненко Р.І., який представляє інтереси позивачів. в підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання відповідача та пояснив, що даний позов поданий до Фастівського міськрайонного суду, оскільки відповідач є публічною особою головою Фастівської міської ради Фастівського району Київської області, юридичною адресою є м.Фастів, площа Соборна,1, при цьому, адреси місця проживання відповідача на момент подання позову відомо не було.

Крім цього, зазначив, що відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі не оскаржував, а тому остання є чинною.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку :

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Згідно зі статтею 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також у ньому не міститься підстав для застосування правил ч.2 ст.27 ЦПК України.

Отже, у даному випадку підсудність справи має визначатись згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України.

Суд враховує, що за загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Коли відповідачем є громадянин фізична особа, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання «actor seguitur forum ref». Такий принцип організації підсудності отримав назву принципу інтересу: особа, зацікавлена у захисті свого права, звертається до того суду, на території юрисдикції якого знаходиться відповідач. Але відповідає цей принцип не стільки інтересам позивача, скільки інтересам відповідача. Пред`явлення позову не тотожно його правомірності, а отже, невиправдане утруднення прав та свобод відповідача неприпустимо. Пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Аналогічне положення міститься у пункті 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до якої, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Із змісту позовної заяви вбачається, що представник позивачів - адвокат Безрода С.Р. звертаючись до Фастівського міськрайонного суду Київської області зазначив місце перебування відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 .

Однак, відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачі звернулися до нього з позовною заявою як до фізичної особи, а не як до представника юридичної особи, тому звертає увагу суду на те, що він як фізична особа зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Оболонського районного суду міста Києва.

Так, на виконання вимог частини 8 статті 187 ЦПК України судом було зроблено запит до Єдиного держаного демографічного реєстру щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідача.

Згідно витребуваної судом інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №675872 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункті 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначаються правилами підвідомчості та підсудності.

За змістом пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно підпунктів 22-29 рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Отже, враховуючи викладене, слід застосовувати правила загальної підсудності, тому справа не підсудна Фастівському міськрайонному суду Київської області, та підлягає направленню за підсудністю.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Суд акцентує увагу на тому, що дана ухвала не є відступом від дотримання принципу недопустимості спорів про підсудність, а є ухвалою, яка визначає встановлений законом суд, гарантування розгляду справи яким, є основою практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») щодо належної юрисдикції судових органів.

За таких обставин, з урахуванням того, що розгляд справи по суті не розпочатий, вважаю, що дана справа не підсудна Фастівському міськрайонному суду Київської області, в зв`язку з чим її необхідно направити за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,31,32,258,260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_3 про передачу справи до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (голова Фастівської міської ради Фастівського району Київської області) про захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити.

Матеріали справи №381/2809/24 2/381/1302/24 за цивільним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (голова Фастівської міської ради Фастівського району Київської області) про захист честі, гідності та ділової репутації - передати за територіальною підсудністю на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва (місцезнаходження: вулиця Левка Лук`яненка, 2Є, місто Київ, 04212).

Передачу справи на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Ковалевська