Справа № 517/652/24
Провадження № 2-о/517/11/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявників ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника заінтересованої особи ОСОБА_16,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка цивільну справу за заявою представника заявників - адвоката Йовдія Дмитра Васильовича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшла заява представника заявників - адвоката Йовдія Д.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаній заяві представник заявників вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини у м. Миколаїв, внаслідок ракетних ударів ворога загинув військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області.

Заявник ОСОБА_3 є рідним братом загиблого ОСОБА_4 , а заявниця ОСОБА_1 була опікуном загиблого та ОСОБА_3 до досягнення ними повноліття.

У зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 , заявники, які є його членами сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особи, які проживали разом із загиблим, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, і відповідно були членом його сім`ї), звернулися до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Проте на прийомі у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 заявникам було роз`яснено про необхідність підтвердження статусу осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (членів сім`ї або утриманців).

За наполяганням заявників їх заяви з пакетом документів були скеровані першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого направлення у Міністерство оборони України.

Проте враховуючи приписи статті 16-1 є очевидним те, що для отримання одноразової грошової допомоги заявникам необхідно підтвердити статус осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, адже відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця.

Отже, оскільки заявники не мають іншої можливості підтвердити факт того, що вони та загиблий ОСОБА_4 спільно проживали, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, а отже були членами сім`ї, вони змушені звернутися до суду встановлення цього факту.

На підтвердження факту проживання, спільного побуту, наявності прав та обов`язків членів сім`ї заявників та загиблого ОСОБА_4 в заяві зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народилися в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області та є рідними братами. У 2009 році ОСОБА_1 встановила опіку над малолітніми дітьми ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .

Місцем проживання зазначених малолітніх дітей визначено - разом з опікуном за її постійним місцем реєстрації: с. Майорське Фрунзівського району Одеської області.

Отож, починаючи з 2009 року, ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , виховувала малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 замінивши цим дітям батьків. Діти проживали з ними однією сім`єю, вважали та називали ОСОБА_1 своєю матір`ю, мали спільний побут.

При досягненні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повноліття опіка в силу приписів законодавства України припинилася. Проте це не змінило відносин у сім`ї. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжили проживати однією сім`єю разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та іншими їх малолітніми дітьми, вели спільне господарство, турбувалися один про одного як про членів сім`ї.

При цьому станом на дату загибелі ОСОБА_4 ні він, ні ОСОБА_3 власної сім`ї не створили, своїх дітей не мали та продовжували проживати як єдина сім`я в будинку по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, представник заявників просить суд ухвалити рішення, яким:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , станом на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 членами сім`ї ОСОБА_4 , станом на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року заяву представника заявників - адвоката Йовдія Д.В. залишено без руху та надано останньому строк на усунення недоліків (а.с. 47).

Ухвалою суду від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 57).

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Йовдій Д.В. вимоги заяви підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Водночас заявниця ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2009 році вона взяла під опіку трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На момент взяття під опіку дітям було дев`ять, десять та одинадцять років відповідно. Діти були позбавлені батьківських прав та знаходилися у притулку. Також крім вказаних дітей у неї є троє власних. Всі діти жили дружньо та відносились один до одного як до рідних братів та сестер. Діти завжди проживали разом з ними та ходили в місцеву школу. Надалі після закінчення школи ОСОБА_4 пішов навчатися до Захарівського ліцею, однак не довчився та влаштувався на роботу до автомийки в м. Одеса. На вихідні завжди приїжджав додому та допомагав по господарству. З початком війни добровільно вступив до лав ЗСУ захищати Батьківщину. Після загибелі вона та її чоловік з допомогою Захарівської селищної ради Одеської області здійснили поховання ОСОБА_4 . Поховання проходило від будинку, де всі вони разом проживали. Останню заробітну плату ОСОБА_4 та кошти на його поховання від військової частини отримала вона на власний рахунок. Рідна сестра ОСОБА_6 поїхала з дому приблизно з 2020 року з братом не спілкувалася за виплатою не зверталася.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вказала, що до ІНФОРМАЦІЯ_6 інші особи щодо отримання допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 не зверталися.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Водночас заявник звернувся до суду із письмовою заявою, у якій вказав, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 93).

Заявниця ОСОБА_1 , яка відповідно до ст. 234 ЦПК України, допитана в якості свідка суду пояснила, що в 2009 році вона взяла під опіку трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На момент взяття під опіку дітям було дев`ять, десять та одинадцять років відповідно. Діти були позбавлені батьківських прав та знаходилися у притулку. Також крім вказаних дітей у неї є троє власних. Всі діти жили дружньо та відносились один до одного як до рідних братів та сестер. Діти завжди проживали разом з ними та ходили в місцеву школу. Надалі після закінчення школи ОСОБА_4 пішов навчатися до Захарівського ліцею, однак не довчився та влаштувався на роботу до автомийки в м. Одеса. На вихідні завжди приїжджав додому та допомагав по господарству. З початком війни добровільно вступив до лав ЗСУ захищати Батьківщину. Після загибелі вона та її чоловік з допомогою Захарівської селищної ради Одеської області здійснили поховання ОСОБА_4 . Поховання проходило від будинку, де всі вони разом проживали. Останню заробітну плату ОСОБА_4 та кошти на його поховання від військової частини вона отримала на власний рахунок. Рідна сестра ОСОБА_6 поїхала з дому приблизно з 2020 року з братом не спілкувалася за виплатою не зверталася.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється сусідкою заявниці ОСОБА_1 . Заявниця взяла під опіку малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Діти жили разом із сім`єю заявниці та навчалися в місцевій школі. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завжди допомагали ОСОБА_1 та її чоловіку по господарству, разом садили картоплю. Хлопці називали заявницю мамою. Після досягнення повноліття ОСОБА_4 далі проживав разом із сім`єю заявниці, приїжджав на вихідні після роботи. Після смерті ОСОБА_4 його поховання здійснила заявниця від свого будинку. Сестра ОСОБА_6 після досягнення повноліття поїхала з дому та з опікунами зв`язок не підтримує. Брат ОСОБА_3 надалі проживає у сім`ї ОСОБА_1 . Свою сім`ю наразі не створив.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області. Покійному ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вона являється подругою, з хлопцями спілкувалась з дитинства. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були під опікою ОСОБА_1 , проживали разом з її чоловіком та їх спільними дітьми. Хлопці закінчили місцеву школу. Надалі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поїхали на роботу до м. Одеса, проте на вихідні завжди приїздили додому та допомагали ОСОБА_1 по господарству. ОСОБА_1 та її чоловік однаково відносились, як до хлопців так і до своїх дітей. На початку війни ОСОБА_4 вступив до лав ЗСУ. Після загибелі ОСОБА_4 , його похованням за сприяння місцевої громади займалася ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_4 власної сім`ї не створив. Брат ОСОБА_3 наразі проживає біля заявниці. Крім цього, вказала що під опікою ОСОБА_1 також перебувала рідна сестра ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , проте наразі де проживає дівчина вона не знає.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила, що вона проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється сусідкою заявниці. ОСОБА_1 взяла під опіку малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому у самої заявниці було троє власних дітей. Сім`я була великою та дружньою, всі постійно працювали по господарству. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 називали заявницю мамою, а остання в свою чергу відносилась до хлопців, як до рідних дітей. Після досягнення повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжили проживати разом із заявницею. За життя ОСОБА_4 власної сім`ї створити не встиг. ОСОБА_3 наразі так і проживає разом із ОСОБА_1 та її родиною. Після загибелі ОСОБА_4 , його поховання за сприяння місцевої громади здійснила ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється знайомим заявниці. ОСОБА_1 взяла під опіку малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Хлопці називали заявницю мамою. Діти завжди допомагали поратися по господарству працювали на городі. Після досягнення повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжили проживати разом із ОСОБА_1 її чоловіком та їх дітьми. Після загибелі ОСОБА_4 , його поховання здійснили ОСОБА_1 разом з чоловіком.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначив, що наразі він працює на посаді селищного голови Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. На момент встановлення опіки ОСОБА_1 над малолітніми дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , він працював на посаді заступника голови Фрунзівської РДА Одеської області та контролював питання пов`язані із встановленням опіки над дітьми позбавленими батьківського піклування. Під час перевірки сім`ї ОСОБА_1 , звернув увагу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 називають її мамою, а чоловіка заявниці - батьком. Надалі після загибелі ОСОБА_4 , він будучи на посаді селищного голови (від імені громади) допомагав провести його поховання. Під час виїзду до місця мешкання ОСОБА_1 бачив, як заявниця разом з чоловіком важко переживають втрату ОСОБА_4 . Також вказав, що хлопці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після досягнення повноліття продовжували проживати разом із опікуном.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаїв внаслідок ракетних ударів ворога у віці 24 років помер військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 28 березня 2022 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та копією сповіщення № 103 від 23 квітня 2022 року Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (а.с. 18, 19).

Причиною смерті ОСОБА_4 стала «тупа поєднана травма тіла внаслідок вибуху», що підтверджується копією довідки про причину смерті № 1273 та копією довідки про обставини травми (порушення, контузії, каліцтва) № 970 від 03 травня 2022 року Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (а.с. 20, 21).

Відповідно до витягу із наказу командира (по особовому складу) військової частини НОМЕР_1 № 8-РС від 30 березня 2022 року, солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу військової частини, зазначено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у воєнний час (а.с. 22).

Отже, наданими доказами підтверджено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини у м. Миколаїв, внаслідок ракетних ударів ворога.

У зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 , заявники звернулися до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 червня 2024 року № 16/д, документи заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернені на доопрацювання, оскільки вони не містили доказів (у розумінні СК України), що заявники були членами сім`ї загиблого військовослужбовця (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства, та наявності між ними взаємних прав та обов`язків) (зв. а.с. 88).

Факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , станом на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується наступними доказами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 29 листопада 2012 року та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 09 грудня 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народилися в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області, є рідними братами, їх матір`ю вказана ОСОБА_12 , батько в обох випадках записаний із слів матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 23, 24).

Як вбачається із копії розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 566/2009 від 14 жовтня 2009 року, ОСОБА_1 призначено опікуном малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Місцем проживання малолітніх дітей визначено разом з опікуном за її постійним місцем реєстрації: с. Майорське Фрунзівського району Одеської області, а останнім надано статус дітей позбавлених батьківського піклування (а.с. 25-26).

Згідно копії акту щодо спільного проживання від 20 грудня 2023 року, складеного в присутності сусідів депутатом Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_13 , затвердженого Захарівським селищним головою ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), дійсно до моменту смерті був зареєстрований ти проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним за даною адресою також приживали брат - ОСОБА_3 , опікун ОСОБА_1 , чоловік опікуна ОСОБА_5 та діти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Вказані особи проживали за вказаною адресою однією сім`єю, вели спільне господарство. Зі слів сусідів та членів родини ОСОБА_4 не перебував у цивільному шлюбі, позашлюбних дітей не мав (а.с.27).

Відповідно до довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 844 від 29 квітня 2024 року, заявник ОСОБА_3 дійсно проживав та був зареєстрований разом з братом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Як вбачається із Виписки по картковому рахунку, належному ОСОБА_1 , відкритому у АТ «Ощадбанк», 30 червня 2022 року та 01 липня 2022 року на її рахунок надійшли кошти від військової частини на загальну суму 103106 грн 03 коп. (а.с. 29-32).

З довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 583 від 28 березня 2022 року виданої ОСОБА_1 , вбачається, що її підопічний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно похований в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області (а.с. 34).

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення права на отримання грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу статті 3 СК України, сім`єю є соціальна група, яка не обов`язково складається з людей, які перебувають у шлюбі. Сім`ю також є соціальна група осіб, поєднаних спільним побутом, які здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають та ведуть спільне господарство.

Отже, ураховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується представником заінтересованої особи, підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , станом на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 членами сім`ї ОСОБА_4 , станом на день його смерті, а саме 18 березня 2022 року, суд зазначає, що зазначена вимога дублює вимогу задоволену вище, оскільки як зазначалося до критеріїв члена сім`ї відноситься спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання, що було підтверджено наданими доказами та встановлено судом, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявниками.

Керуючись статтями 4, 10, 76-81, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, статтею 3 СК України, статтями 16, 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника заявників - адвоката Йовдія Дмитра Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , станом на день його смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Фрунзівський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30 серпня 2024 року.

Відомості про сторони у справі:

заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серії НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

заявник - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя: