Справа №443/1546/24
Провадження №2/443/686/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 серпня 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Лешеги Володимира Володимировича подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Адвокат Лешега Володимир Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований ЦПК України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема, щодо юрисдикції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до положень ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову визначається про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; (п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України).

Як вбачається із змісту позовної заяви, представник позивач, зокрема просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з огорожею АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання є звіт про оцінку майна.

Таким чином ціна позову у даній справі повинна визначались дійсною (ринковою) вартістю спірного житлового будинку, визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності.

В той же час представником позивача ціна позову визначена в розмірі 60811,00 грн., виходячи із інвентаризаційної вартості житлового будинку, яка визначена КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується довідкою №1260 від 09.05.2024 року (а.с.17).

Одночасно, суд зазначає, що поняття інвентаризаційна вартість об`єкта нерухомості не є тотожним поняттю дійсна (ринкова) вартість такого об`єкта, а інвентаризаційна довідка не замінює собою звіту про оцінку майна.

При цьому, суду разом з інвентаризаційною довідкою визначеної КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» не надано доказів того, що вказане підприємство є суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, до позовної заяви представником позивача не надано жодного документу в підтвердження ринкової вартості майна, щодо якого заявлено вимогу про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. За відсутності даних щодо вартості спірного майна, неможливо встановити правильність визначення позивачем ціни позову та відповідну сплату судового збору.

Cуд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", та в якості доказу вартості майна суду можуть бути подані, зокрема звіт про оцінку саме ринкової вартості спірного майна.

Згідно ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу слід попередньо визначити суму судового збору за одну вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн., з наступним стягненням недоплаченого судового збору відповідно до встановленої ціни позову.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Представником позивача до поданої позовної заяви на підтвердження сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру додано квитанцію № від 08.07.2024 на суму 1212,00 гривень.

Судом на підставі інформації наявної в розділі «Реєстр підтверджень оплат із Казначейства» комп`ютерної автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», встановлено, що квитанція № від 08.07.2024 на суму 1212,00 гривень вже була зареєстрована в цивільній справі №443/1497/24 (провадження №2/443/666/24), що свідчить про повторне використання заявником квитанції у двох різних цивільних справах.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Так, ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20.08.2024 року по справі №443/1497/24 (провадження №2/443/666/24), позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом повернуто позивачці.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір, сплачений за позовною заявою, що була раніше повернута, не вважається його сплатою за повторно поданою позовною заявою.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Тобто, з наведеного слідує, що позивач за подання до суду позовної заяви сплачує судовий збір у відповідному розмірі, а в разі повернення позовної заяви сума сплаченого судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, квитанція № від 08.07.2024 на суму 1212,00 гривень, яку було подано за подання позовної заяви у справі №443/1497/24 (провадження №2/443/666/24), яка ухвалою від 20.08.2024 року було повернуто позивачу, не може бути прийнята судом, як належний доказ, що підтверджує сплату судового збору, оскільки існує механізм повернення судового збору, визначений Законом України "Про судовий збір", що виключає можливість зарахування попередньо сплаченого судового збору в інших справах.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення до суду становить 1211,20 грн..

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення до суду становить 13420,00 грн. (п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як зазначалось вище, позовна заява містить дві позовні вимоги, а саме одну вимогу майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру.

Одночасно, як видно із долученої квитанції № від 21.08.2024, позивачем сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 606,00 грн..

Таким чином, оскільки розмір судового збору, що підлягає сплаті за одну вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн., а відтак позивачу слід доплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 605,20 грн. (1211,20 грн. 606,00 грн. = 605,20 грн.).

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 95, 175,177 ЦПК України, а саме:

-не визначено у позові ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день звернення до суду з позовом, а саме ринковій вартості житлового будинку, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження вартості спірного майна, яким може бути зокрема відповідний звіт про визначення ринкової вартості рухомого майна, для подання до суду;

-попередньо визначити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн. з наступним стягненням недоплаченого судового збору відповідно до встановленої ціни позову;

-судовий збір за вимогу майнового характеру позивачем сплачений не в повному розмірі, оскільки такий становить 1211,20 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а позивачем сплачено 606,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву адвоката Лешеги Володимира Володимировича подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом залишити без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Сливка