Справа № 547/658/24
Провадження №2-о/548/55/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2024 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді: Миркушіної Н.С.,

присяжних- Кучера О.В., Переятенця В.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у закритомусудовому засіданні м.Хорол клопотання заявника ОСОБА_1 про відкликання заяви про усиновлення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування Кременчуцької районної (військової) державної адміністрації та Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку вимог ч.6 ст.314 ЦПК України та ч.2 ст.223 СК України із заявою про відкликання заяви про усиновлення.

Заяву мотивує тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування Кременчуцької районної (військової) державної адміністрації та Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хорол, Полтавської області.

Судове рішення не набрало законної сили.

Заявник скориставшись своїм правом на відкликання заяви про усиновлення, подав відповідну заяву та просить скасувати вищевказане рішення, оскільки таке суперечитиме інтересам дитини.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з"явився, в клопотанні про відкликання заяви про усиновлення просив розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування Кременчуцької районної (військової) державної адміністрації та Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хорол, Полтавської області.

Судове рішення не набрало законної сили.

Відповідно до положень ч.6 ст.314 ЦПК України, якщо у разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду.

Положенню ч.6 ст.314 ЦПК України кореспондується положення ч.2 ст.223 СК України, відповідно до якого заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Заявник ОСОБА_1 , користуючись своїм правом звернувся до суду в порядку вимог ст.314 ЦПК України та ч.2 ст.223 СК України із заявою про відкликання заяви про усиновлення.

Оцінюючи мотивованість та підставність поданого заявником клопотання про відкликання заяви про усиновлення на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства та обставинам справи суд виходить з наступного.

Аналіз положень ч.6 ст.314 ЦПК України, які кореспондується положенням ч.2 ст.223 СК України, свідчить про те, що законодавець, закріплюючи можливість відкликання заяви про усиновлення, передбачив лише часові межі реалізації такого права - до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. При цьому, не закріпивши переліку правових підстав для реалізації вказаного права.

Вирішуючи подане заявником клопотання, суд оцінює його виходячи з найкращих інтересів дитини.

20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй було проголошено Декларацію прав дитини для забезпечення дітям щасливого дитинства. Указана Декларація стала першим міжнародно-правовим документом, яким проголошено принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини і яка враховує те, що дитина внаслідок її фізичної й розумової незрілості потребує спеціальної охорони та піклування, зокрема належного правового захисту до й після народження. Із метою поліпшення умов життя дітей та продовження міжнародного співробітництва в цій сфері охоплені Декларацією основоположні засади захисту прав неповнолітніх були вдосконалені та закріплені в Конвенції про права дитини, яку було прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року та ратифіковано Україною 27.02.1991 року.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Комітетом ООН із прав дитини принцип «найкращих інтересів дитини» був докладно потлумачений у Зауваженні загального порядку № 14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів». Зокрема, Комітет акцентує увагу на тому, що призначенням концепції найкращих інтересів дитини є забезпечення повномасштабної та ефективної реалізації всіх прав, проголошених у Конвенції, усебічний розвиток дитини (п. 4 ), оцінка найкращих інтересів дитини в кожному окремому випадку при дотриманні балансу «усіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей» (п. 46). Визначення того, яке саме рішення буде прийнято в «найкращих інтересах дитини», має починатися з оцінки конкретних обставин, що роблять дитину унікальною. Це означає врахування судом одних та ігнорування інших елементів, а також впливає на те, яким чином вони будуть ураховані один щодо одного (п. 49).

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких наддала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення й несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Суд, враховуючи право малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку, а також зважаючи на те, що в силу обставин, що склалися заявник позбавлений можливості стати для малолітньої дитини сім`єю, а також створити та забезпечити умови для забезпечення його інтересів та всебічного розвитку, приходить до висновку про обгрунтованість поданої заяви про відкликання заяви по усиновлення та вважає, що клопотання подано за наявності для цього відповідних правових підстав.

Відповідно до положень статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи заявник ОСОБА_1 відкликав свою первісно висловлену згоду на усиновлення малолітнього ОСОБА_2 , враховуючи, що усиновлення дитини не відповідатиме її найкращим інтересам, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про усиновлення слід залишити без розгляду.

При цьому роз`яснивши заявнику його право, передбачене ч.2ст.257 ЦПК України, на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.257,260,261,314 ч.6,354,355 ЦПК України, суд ,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про усиновлення - задовольнити.

Скасувати рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 року в справі № 547/658/24, провадження № 2-о/548/55/24 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування Кременчуцької районної (військової) державної адміністрації та Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування Кременчуцької районної (військової) державної адміністрації та Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право, передбачене ч.2 ст.257 ЦПК України, на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухали суду складено 21.08.2024 року.

Суддя: Н.С. Миркушіна

Присяжні: О.В. Кучер

В.Д. Переятенець