Номер провадження: 22-ц/813/3469/24
Справа № 521/2845/13-ц
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, стягнення заборгованості та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно із усно укладеного договору підряду від 18 січня 2011 року відповідно до умов якого відповідач-підрядник зобов`язався належним чином виконати роботи щодо спорудження (будівництва) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації.

Для виконання цих робіт відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 117 000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, проте, після отримання коштів жодних робіт щодо спорудження (будівництва) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації не проводилось.

Відповідач від контактів з позивачем ухиляється, гроші не повертає, роботи виконувати не бажає. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків, у позивача з`явилось відчуття постійної тривоги, хвилювання.

Отже, позивач був змушений звернутись за захистом порушених прав до суду, та просив ухвалити рішення, яким:

1)визнати усний договір від 18 січня 2011 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про спорудження (будівництво) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації, недійсним з моменту його укладання;

2)стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 117 000,00 грн.;

3)стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 28 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору підряду недійсним, стягнення заборгованості та моральної шкоди задоволено частково. Визнано усний договір від 18 січня 2011 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про спорудження (будівництво) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації - недійсним з моменту його укладання. Стягнено з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 117 000 гривень. Стягнено з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1679, 42 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 14 серпня 2024 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 серпня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про закриття провадження в справі з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що 18 січня 2011 року між сторонами по справі було укладено усний договір підряду на виконання робіт щодо спорудження (будівництва) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації, попередньо досягши згоди про роботи, які будуть виконуватися, про ціну виконаних робіт, про порядок проведення розрахунків.

При цьому до позовної заяви додає докази, які, на його думку, підтверджують зазначену обставину.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин (частина п`ята статті 26 ЦК України).

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства: цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо хоча б однією зі сторін спору є фізична особа.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи- підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа (сторона у відповідних правовідносинах) як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Вказані правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12- 37гс19).

Згідно з інформацією, яка міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result), ОСОБА_2 з 13 червня 2002 року зареєстрований як ФОП, видами економічної діяльності є надання послуг перевезення речей (переїзду), транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, інша поштова та кур`єрська діяльність, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, надання в оренду вантажних автомобілів, вантажний автомобільний транспорт, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Відомості про припинення нею підприємницької діяльності відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що, звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_2 самостійно вказав, що «із усно укладеного договору підряду від 18 січня 2011 року відповідно до умов якого відповідач-підрядник зобов`язався належним чином виконати роботи щодо спорудження (будівництва) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації».

Однією із видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Аналізуючи у сукупності вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку, що спірний усний договір підряду укладався між двома фізичними особами-підприємцями, в якому ФОП ОСОБА_2 виступав замовником для будівництва пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі задля реалізації в ньому своєї підприємницької діяльності.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що спір в цій справі, який виник за участю двох суб`єктів господарювання з метою здійснення підприємницької діяльності шляхом укладення договору підряду (спорудження (будівництва) некапітального пункту дрібнороздрібної торгівельної мережі та оформлення дозвільної документації) і стягнення заборгованості за невиконання вказаного договору, належить до спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. За ч. 2 вказаної статті порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. Відповідно до ч. 4 цієї статті у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, стягнення заборгованості та моральної шкоди підлягають розгляду за правилами іншої юрисдикції - в порядку господарського судочинства, апеляційний суд на підставі ст. 377 ЦПК України скасовує Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року, закриває провадження в справі та роз`яснює позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, стягнення заборгованості та моральної шкоди.

Повідомити ОСОБА_2 про те, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити ОСОБА_2 про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк