УХВАЛА

30 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 211/2162/22

провадження № 61-10793ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Наталія Іванівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини,

встановив:

22 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2024 року заявник засобами поштового зв'язку надіслала до суду касаційної інстанції касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням у ній всіх учасників справи, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Проте нова редакція касаційної скарги всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2024 року так і не містить чіткого посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається ця касаційна скарга, з відповідним обґрунтуванням (мотивуванням).

Натомість у скарзі є лише вказівка на пункти 1 та 5 частини першої статті 411 ЦПК України, які є підставами для скасування судових рішень, а не підставами касаційного оскарження. Такі посилання не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов'язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Більш того, касаційна скарга в новій редакції із зазначенням у ній всіх учасників справи за своїм змістом є фактично тотожною тій скарзі, яка була подана 22 липня 2024 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Таким чином, оскільки недоліки касаційної скарги заявником в повному обсязі усунуті не були, зокрема, так і не було зазначено підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов