Справа № 932/5192/24
Провадження № 2/932/2030/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Цитульський В.І.
за участю секретаря: Дубовик К.В.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання місця проживання дитини з батьком, -
17 червня 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив визначити з ним місце проживання його малолітньої дитини ОСОБА_4 .
Ухвалою судді від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом осіб у підготовче судове засідання.
Стислий виклад позиції позивача.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в якому у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі мешкає з батьком. Рішенням Металургійної районної у місті ради визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу відповідачка виїхала за межі України тим самим самоусунувшись від виховання сина.
Відповідачка позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі.
Заяви, клопотання учасників справи.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просила розглянути справу без участі представника.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований разом з батьком АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті раді №341 від 06.06.2024 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Відповідач визнала позовні вимоги, зазначила, що не заперечує проти визначення місця проживання сина з батьком і це питання було вирішене між ними після розірвання шлюбу.

Норми права застосовані судом.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 49 ЦПК України, право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, зміни підстав або предмета позову належить виключно позивачеві.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 49, 265 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Мотиви та висновки суду.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання.

Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із нею. Натомість подала заяву про визнання позову та згоду на проживання дитини з батьком.

Також суд бере до уваги рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті раді №341 від 06.06.2024, відповідно до якого визначене місце проживання дитини з батьком.

Таким чином суд доходить висновку, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом з ним, між батьками був відсутній спір щодо місця проживання дитини.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10 липня 2024 року у справі №127/16211/23.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати слід залишити за позивачем. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 160, 161 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 08 серпня 2024 року.

Суддя: В.І.Цитульський