КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 367/1564/24

провадження № 22-ц/824/8782/2024

27 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, учасники справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Відважних", ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Серебряник Олесі Олександрівни на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2024 року в складі судді Чернової О. В.,

встановив:

09.02.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Серебряник О. О. звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви вказала, що 25.05.2021 між ОСОБА_2 (далі - Сторона-1) та ТОВ «Відважних» (далі - сторона-2) укладено Договір №01 про спільну діяльність (простого товариства) у будівництві багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 2.1. договору, сторони зобов`язалися об`єднати свої вклади та без створення юридичної особи спільно діяти у будівництві багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках з кадастровими номерами: :03:012:0004 та :03:012:0003, для досягнення спільної мети - створення об`єкту спільної власності та його подальшого розподілу між учасниками спільної діяльності пропорційно до внесеного учасником вкладу.

Крім того, 25.05.2021 між ТОВ «Відважних» ( далі - Сторона 2) та ОСОБА_1 (Сторона - 4) укладено Додаткову угоду №2 до Договору №01 від 25.05.2021 про спільну діяльність (простого товариства) у будівництві багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 (далі - Додаткова угода № 2).

Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 передбачено залучити до спільної діяльності ОСОБА_1 , визначивши її Стороною-4 Договору про спільну діяльність, доповнивши преамбулу Договору про спільну діяльність новим абзацом, визначивши ОСОБА_1 . Стороною-4 Договору про спільну діяльність.

При цьому, відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 2, розподіл результату спільної діяльності між Сторонами Договору про спільну діяльність у зв`язку з укладенням Додаткової угоди здійснюється з врахуванням частки Сторони-4, яка обраховується відповідно до вимог пункту 11.7. Договору про спільну діяльність. Часткою Сторони-4 є приміщення загальною площею 450 кв.м. за будівельною адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках з кадастровими номерами: 0:03:012:0004 та :03:012:0003. Частка Сторони-2 відповідно буде зменшена на розмір частки Сторони-4.

Пунктом 4 Додаткової угоди № 2 визначено, що Сторона-2 зобов`язується передати Стороні-4 у строки та за умов, визначених цією Додатковою угодою, квартири загальною площею 450 кв.м. Сторона-2 зобов`язується визначити Стороні-4 (протягом 6-ти місяців з моменту підписання цієї Додаткової угоди) приміщення із зазначенням будинків, поверхів та планувальних рішень.

Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 2, Сторона-4 зобов`язана дотримуватися усіх умов Договору про спільну діяльність, до якого вона долучилася через підписання цієї Додаткової угоди, в тому числі:

- оформити Договір доручення на ім`я Сторони-2 для виконання нею функцій замовника будівництва та досягнення спільної господарської мети - будівництво, введення в експлуатацію та розподіл результату спільної діяльності в рамках Договору про спільну діяльність;

- своєчасно внести вклад у розмірі та строки, визначені у пункті 2 цієї Додаткової угоди.

При цьому, пунктом 9 Додаткової угоди № 2 передбачено, що Сторона-2 зобов`язана виконати усі обов`язки Сторони-2 відповідно до умов Договору про спільну діяльність, в тому числі:

- завершити будівництво Об`єкту та отримати Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації у термін до травня 2023 року. Сторони домовились про допустиме відхилення від строків введення Об`єкту в експлуатації терміном на шість місяців, яке не вважається порушенням умов Договору, за наявності об`єктивних причин, про які Сторона-2 повідомляє усіх учасників спільної діяльності у загальнодоступний спосіб;

- після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації здійснити розподіл часток Сторін у створеному спільному майні, а саме: передати Стороні-4 наступне: квартиру у власність згідно з пунктом 3 цієї Додаткової угоди, Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Технічний паспорт квартири. У випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цією Додатковою угодою Сторони несуть відповідальність згідно умов цієї Додаткової угоди та чинного законодавства України.

Із вище викладено вбачається, що відповідач зобов`язався завершити будівництво Об`єкту та отримати Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації у термін не пізніше листопада 2023 року.

Також, на виконання п. 8 Додаткової угоди № 2, між ОСОБА_1 та ТОВ "Відважних " укладено відповідний Договір доручення № 3 від 25.05.2021 з Деталізованим змістом доручення.

Окрім зазначеного вище, 25.05.2021 між ОСОБА_2 (первісний Кредитор), ОСОБА_1 (новий Кредитор) та ТОВ «Відважних» (Боржник) укладено Договір про відступлення права вимоги №2 до Додаткової угоди №2 від 25.05.2021 (далі - Договір про відступлення права вимоги).

Пунктом 2.1 Договору про відступлення права вимоги зазначено, що за отримане право вимоги до боржника за Додатковою угодою №2 від 25.05.2021 новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в розмірі 4 500 000 грн.

У відповідності до п.п. 3.3.1 п. 3.1 Розділу 3 Договору про відступлення права вимоги, Боржник за Договором зобов`язався виконати свої зобов`язання за Додатковою угодою №2 від 25.05.2021 до Договору №01 про спільну діяльність (простого товариства) у будівництві багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 від 25.05.2021, з урахуванням умов даного Договору про відступлення права вимоги: передати Новому кредитору відокремлені квартири загальною площею 450 кв.м., за будівельною адресою: АДРЕСА_1 .

Майбутні відповідачі ТОВ «Відважних» та ОСОБА_2 свої зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги №2 від 25.05.2021 до Додаткової угодою №2 від 25.05.2021 до Договору про спільну діяльність №01 від 25.05.2021 не виконали.

ТОВ «Відважних» не завершив будівництво Об`єкту та не отримав Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації у термін до травня 2023 року, не передав ОСОБА_1 належну їй частку у спільному майні у власність та не оформив право власності на неї.

ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 500 000,00 грн за частку у спільному майні Об`єкта будівництва загальною площею 450 кв.м. за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 до цього часу не отримано у власність.

Бездіяльність та протиправна поведінка відповідачів, яка полягає у невиконанні ними умов Договору про відступлення права вимоги №2 від 25.05.2021, а також відсутність реагування на вимоги ОСОБА_1 щодо належного виконання умов договірних відносин, свідчить про свідоме ухилення ТОВ «Відважних» та ОСОБА_2 від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором про відступлення права вимоги. Водночас, до теперішнього часу договірні зобов`язання залишаються не виконаними.

Зважаючи на тривале невиконання своїх зобов`язань ТОВ «Відважних» та ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 є обґрунтовані підстави вважати, що останні спробують ухилитись від виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог у даній справі та можуть укласти фраудаторні (фіктивні) правочини з метою виведення коштів зі своїх рахунків або відчуження майна, яким вони володіють.

З огляду на вищевикладене, просила заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на будь-яких банківських рахунках ТОВ «Відважних» ( вул. Алієвої, буд. 66/1, приміщення 14, місто Ірпінь, Київська область, 08205, податковий номер 42314959) в межах суми позовних вимог у розмірі 4 500 000,00 грн.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській обл. 23.03.3005) в межах суми позовних вимог у розмірі 4 500 000,00 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2024 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Серебряник О. О. про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Заявниця просить накласти арешт на грошові кошти на будь-яких банківських рахунках ТОВ "ВІДВАЖНИХ", разом з тим, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову має бути чіткою для її виконання, зокрема, щодо кола виконавців такої ухвали (банківських установ). Не зазначення заявницею чіткої інформації про конкретні рахунки, що належать ТОВ «ВІДВАЖНИХ», та у яких саме банківських установах, не дозволяє визначити на яких саме рахунках знаходяться кошти, на які заявниця просить накласти арешт.

Окрім цього, заявницею не зазначено відомостей про майно ОСОБА_2 , на яке необхідно накласти арешт, та не додано доказів належності останній об`єктів такого майна станом на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову та необґрунтовано застосування заходу забезпечення у виді арешту нерухомого і рухомого майна за позовом про стягнення коштів.

28.02.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Серебряник О. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2024 року та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що предметом майбутнього спору буде вимога про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів за Договором про відступлення права вимоги №2 від 25.05.2021 у розмірі 4 500 000 грн. При цьому суд першої інстанції поклав обов`язок на заявника вказати конкретні відкриті банківські рахунки боржника та зазначити конкретне майно.

Вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що прийняті з неправильним застосуванням частини першої статті 150 ЦПК України, оскільки суд помилково вважав, що арешт може бути накладено на конкретне, індивідуально визначене майно та грошові кошти, що належать відповідачам і обов`язок щодо їх надання суду покладено на заявника. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі б/н провадження №61-14128ав23.

Також у постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у справі №915/538/19 та від 06 листопада 2018 року у справі №923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат, суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних заявником відкритих банківських рахунків або майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами існують договірні відносини. Позивачем, у свою чергу, виконано зобов`язання по відношенню до відповідачів, натомість відповідачами умови укладених договорів не виконані.

Вважає, що заявник у даній справі довів існування між сторонами спору, ухилення боржників від виконання зобов`язання, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Забезпечення позову у цій справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення і свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, заявниця має намір звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів за договором про відступлення права вимоги №2 від 25.05.2021 у розмірі 4 500 000 грн, укладеного між ОСОБА_2 ( первісний кредитор), ОСОБА_1 (новий кредитор), ТОВ "Відважних" (боржник).

Заявниця просила забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на грошові кошти на будь-яких банківських рахунках ТОВ «Відважних» в межах суми позовних вимог у розмірі 4 500 000,00 грн та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог у розмірі 4 500 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий захід забезпечення позову є неспівмірним із можливими майбутніми вимогами.

Накладення арешту як на кошти так і на майно відповідачів, причому окремо на те і на інше - у повній сумі спору ( по 4 500 000 грн) матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог і за рахунок коштів, і за рахунок майна кожного відповідача, що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім цього, відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 25 вересня 2019 року (справа №320/3560/18), накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових втрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Доказів неможливості надання відповідних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно заявником також надано не було.

Відомості про рахунки юридичної особи зазначені в самому тексті укладених з заявницею угод.

З наданих заявницею копії договору №01 про спільну діяльність та додаткової угоди №2 від 25.05.2021 до цього договору, договору доручення №3 від 25.05.201 та договору про відступлення права вимоги №2 від 25.05.2021 до додаткової угоди №2 від 25.05.2021 на підтвердження своїх майбутніх вимог до відповідачів неможливо пересвідчитися в тому, що між сторонам дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Серебряник Олесі Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.09.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук