Справа №6-896/10
Провадження №6/751/329/24
УХВАЛА

22 серпня 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняКурган В.О., Рак Я. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу № 6-896/10
ОСОБА_1
на дії Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування арешту майна
учасники справи та представники:
представник скаржника ОСОБА_2
представник ВДВС не з`явився

представник ТОВ «Фінансова Компанія» Рожко С. М.

«ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на бездіяльність органу державної виконавчої служби та просить суд скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44983158, виданою 08 жовтня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 . В обґрунтування скарги зазначив, що 28.02.2024 він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. київ, ОСОБА_3 і при підготовці вчинення нотаріальних дій ним була отримана інформація про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. На даний час він не може розпоряджатися власністю. Згідно інформації, яка міститься на сайті виконавчих проваджень, відсутні будь-які дані про наявність виконавчого провадження № 44983158, боржником у якому є він. На даний час зобов`язання у ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 44983158 відсутні. 10.05.2024 він звертався до Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про скасування про арешт майна. 19.05.2024 Солом`янським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надіслано відповідь про неможливість зняття арешту, що є відмовою у знятті арешту. В подальшому ОСОБА_1 повторно звертався Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції і 30.07.2024 та знову отримав відмову. ОСОБА_1 тричі уточнював та доповнював зміст скарги, останній раз 12.08.2024.

Після відкриття провадження за скаргою ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання від ТОВ «Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про залучення цього Товариства до участі у розгляді скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу державної виконавчої служби та скасування арешту, у якості належного стягувача.

10.06.2024 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова залучено до участі у розгляді скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

15.07.2024 представником ТОВ «Фінансова Компанія» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» через підсистему «Електронний суд» надана заява, відповідно до якої він просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в матеріалах скарги містяться докази, щодо відступлення права вимоги до ОСОБА_1 , стороною якою є ТОВ «Фінансова Компанія» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Крім того посилається на ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент відповідних правовідносин) та наполягає на тому, що накладення арешту на майно боржника відбулось в установленому порядку та з дотриманням вимог Закону.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Пода В. В. зміст доповненої скарги підтримав та просив її задовольнити, додатково повідомив, що не вважає ТОВ «Фінансова Компанія» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» належною стороною по справі, враховуючи що в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у вказаного товариства права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договору, що мав місце в 2010 році. Ніякого відношення до кредитного договору № 490075636 від 06.06.2008, при розгляді даної скарги, ОСОБА_1 не має. На теперішній час ОСОБА_1 необґрунтовано і без законних на то підстав позбавлений права, більше ніж 10 років розпоряджатися своєю власністю.

Представник Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити судове засідання без участі їх представника.

Представник ТОВ «Фінансова Компанія» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Рожко С. М. просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в матеріалах скарги містяться докази, щодо відступлення права вимоги товариства до ОСОБА_1 , стороною якою є ТОВ «Фінансова Компанія» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за кредитним договором № 490075636 від 06.06.2008 та вважає, що скаржником невірно обрано спосіб захисту свої прав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, 14.04.2010 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» стягнено заборгованість за кредитним договором, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені частково, а саме по цивільній справі № 553-10/66/10 Третейського суду, сума стягнення за рішенням третейського суду становила 341140,52 грн боргу та третейський збір 99,28 грн ( а.с. 27-28).

29.06.2010 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк», що є правонаступником закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» був виданий виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14.04.2010 року по цивільній справі № 553-10/66/10 Третейського суду (а.с. 27-28).

За змістом рішення суду ОСОБА_1 дійсно перебував був в кредитних правовідносинах, що не заперечувалось сторонами.

08.10.2014 постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у місті Києві відкрите виконавче провадження № 44983158 з виконання виконавчого листа № 6-896/10 виданого 29.06.2010 (а.с.101).

08.10.2014 постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у місті Києві був накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.06.2010 (а.с.100).

20.11.2014 виконавчий лист повернений стягувачу ПАТ «Альфа-Банк», оскільки було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с.99).

26.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого клієнт передав, а фактор отримав право вимоги до боржника, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 490075636 від 06.06.2008.

30.05.2017 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 6-896/10 було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони у виконавчому провадженні, замінено сторону виконавчого провадження стягувача по цивільній справі № 6-896/10, а саме: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 490075636 від 06.06.2008.

10.05.2024 ОСОБА_1 звертався до Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про скасування про арешт майна. 15.05.2024 Солом`янським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надана відповідь про неможливість зняття арешту (а.с.32-33).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на належне ОСОБА_1 майно встановлено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (а.с.8, 9).

В єдиному реєстрі боржників інформація, щодо ОСОБА_1 , на день звернення до суду та на час розгляду скарги, відсутня (а.с. 10, 105).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст. 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що був чинним до 04.10.2016, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Проте, на даний час, у справі відсутні докази про наявність будь-якого відкритого виконавчого провадження, у якому ОСОБА_1 є боржником (АСВП 55166158 дата відкриття 16.11.2017. стан ВП : завершено та АСВП 44983158, дата відкриття 08.10.2014. стан ВП : завершено) станом на 22.08.2024 ( а.с.107-108).

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився в ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, суд відзначає, що арешт майна є заходом, направленим на примусове виконання рішень судів та інших органів. Тобто, такий захід застосовується державним/приватним виконавцем в інтересах стягувача з метою виконання судового рішення чи рішення інших органів, які підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна є тимчасовим обмеженням прав боржника, яке повинно бути визначено певним строком. На думку суду, необмежене застосування заходу примусового виконання виконавчого документу може становити порушення права особи на вільне володіння своїм майном.

Також відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено в судовому засіданні, відомості про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є скаржник, відсутні.

Доказів на підтвердження переривання строку пред`явлення до виконання указаного виконавчого документа матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На думку суду, існування арешту майна ОСОБА_1 в даний час не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту його нерухомого майна, він по цей час перебуває у ситуації, в якій до нього на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися його власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

З урахуванням вищезазначеного, скарга, у частині зобов`язання скасувати арешт, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати відповідальну посадову особу Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44983158, виданою 08 жовтня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено в день підписання, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу на ухвалу суду було подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту її отримання.

Повний текст ухвали складений 22.08.2024.

Суддя А. С. Лібстер