КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги Державної інспекції архітектури та містобудування України

та ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабарем Миколою Федоровичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, колишнього заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка Івана Олександровича, колишнього головного державного інспектора інспекційного відділу № 4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Близнюка Леоніда Леонідовича, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держаної інспекції архітектури та містобудування України, колишнього заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка І.О., колишнього головного державного інспектора інспекційного відділу № 4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Близнюка Л.Л,, третя особа: Державна казначейська служба України, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив, стягнути з

Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 безпідставно сплачений штраф в розмірі 54 649,04 грн, з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України;

стягнути Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн;

стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 85 035,03 грн, в тому числі 2 435,03 грн в якості повної компенсації втрат ОСОБА_1 за сплачений судовий збір, 80 000,00 грн в якості часткової компенсації витрат на правову допомогу, 2 600,00 грн в якості часткової компенсації витрат на правову допомогу у вигляді оплати вартості виготовлення ксерокопій документів та відправлення поштової кореспонденції;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справу у розмірі 13 500,00 грн в тому числі: 12 500,00 грн в якості витрат на правову допомогу, 1 000,00 грн в якості часткової компенсації витрат на правову допомогу на оплату вартості виготовлення ксерокопій документів;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 13 500,00 грн, в тому числі: 12 500,00 грн витрати на правову допомогу, 1 000,00 грн в якості часткової компенсації витрат на правову допомогу на оплату вартості виготовлення ксерокопій документів;

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.07.2013 постановою № 312 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 97 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн, які було сплачено ним 13.07.2013.

28.11.2013 постановою заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І.О. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 188-42 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн.

10.03.2014 ним було одержано від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві постанову № 44 у справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2014 та акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.02.2014. Згідно постанови № 44 у справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2014 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн, який було ним сплачено 10.05.2014 у повному обсязі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2014 по справі № 826/2581/14 скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2013 № 881; скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 20.11.2013 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийняти в експлуатацію об`єкту «Мансарда літера «А» індивідуального житлового будинку, гараж літера «Д», сарай літера «Ж» по АДРЕСА_1 » на підставі декларації ОСОБА_1 про готовність об`єкта до експлуатації від 30.12.2013; присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16 255,78 грн.; покладено на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві; стягнуто з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві судовий збір у розмірі 1 644,30 грн. на рахунок 4007, отримувач: УДКСУ у м. Києві, код отримувача: 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у місті Києві, код банку отримувача: 820019, .

Зазначав, що не зважаючи на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2014 по справі № 826/2581/14 та постанову Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2015 у справі № 757/6401/14-а (якою скасовано постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві по справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2014 № 44.), відповідач так і не повернув сплачені позивачем штрафи у розмірі 8 500,00 грн та 6 800,00 грн, в зв`язку з чим просить стягнути безпідставно сплачений штраф в розмірі 54 649,04 грн, з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, зазначав, що йому було завдано моральної шкоди від протиправних дій відповідачів, яка полягає у тому, що позивач впродовж тривалого періоду часу зазнавав значних душевних страждань, змушений був багато особистого та робочого часу витрачати на ведення даної справи у суді, яку від оцінює в розмірі 60 000,00 грн. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги (т. 1 а.с. 1-26, т. 5 а.с. 211-241).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2023 позов ОСОБА_1 до Держаної інспекції архітектури та містобудування України, колишнього заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка І.О., колишнього головного державного інспектора інспекційного відділу №4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Близнюка Л.Л., третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду за безпідставно сплачений штраф в розмірі 54 649,04 грн. Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 435,03 грн. В інші частині позовних вимог відмовлено (т. 6 а.с. 236-245).

В апеляційній скарзі, Держана інспекція архітектури та містобудування України, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України була правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, однак, постановою Кабінету міністрів України № 958 від 15.09.2021 було внесено зміни до п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 19.08.2015 № 671 та встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків ДАБІ. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. З огляду на зазначене, належним відповідачем у даній справі є Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва ВО КМР (КМДА), який ухвалою суду першої інстанції від 10.05.2023 за клопотанням позивача був виключений із числа співвідповідачів. Таким чином, з огляду на те, що належним відповідачем у даній справі є Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва ВО КМР (КМДА), тому за результатами розгляду справи, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог адресованих ДІАМ.

Також, звертає увагу на те, що судом було помилково проведено розрахунок ймовірної матеріальної шкоди у розмірі 54 649,04 грн, розмір якої та алгоритм її нарахування було взято з наданого розрахунку позивача, не надавши, при цьому, належної правової оцінки правильності даних нарахувань, оскільки проведеним розрахунком позивач нараховує інфляційні втрати і 3 % річних, як на суму боргу, так і на інфляційній втрати і 3% річних, нарахованих за попередній період.

Окрім зазначеного, на думку апелянта, позивачем не доведено факт вчинення відповідачем дій, що призвели до втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також, не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної шкоди, тому вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (т. 7 а.с. 1-7зв.).

Також, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на оскаржуване судове рішення, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги усі наведені доводи щодо страждань, яких позивач зазнав під час ініціювання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у 2013-2014 роках безпідставних та незаконних тривалих переслідувань за ніби то «незаконне самовільне будівництво», яке він ніби то звів, за незаконне накладення адміністративних штрафів за дії, яких він не вчиняв, за намагання примусово знести отриманий ним у спадок його будинок.

Окрім зазначеного, суд першої інстанції помилково відніс заявлені позивачем до відшкодування понесені ним судові витрати (витрати на правову допомогу та інші понесені витрати) до його позовних вимог та безпідставно і незаконно відмовив у їх задоволенні (т. 7 а.с. 84-104).

31.01.2024 Держана інспекція архітектури та містобудування України подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та зазначено, що правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві у спірних правовідносинах (що виникли за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю) по справі № 759/18747/14-ц є Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва ВО КМР (КМДА), тому за результатами розгляду справи суд апеляційної інстанції повинен відмовити у задоволенні позовних вимог адресованих ДІАМ.

Окрім того, необґрунтованим є розмір матеріальної шкоди за безпідставно сплачений штраф (54 649,04 грн), який складається з штрафів у розмірі 8 500,00 грн та 6 800,00 грн, індексу інфляції, а також трьох процентів річних, з огляду на те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про скасування постанови від 05.07.2013 № 312, саме якою було накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Звертає увагу на те, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди (т. 7 а.с. 148-160).

20.03.2024 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу Держана інспекція архітектури та містобудування України, у якій вказує, що принцип нерозривності виконання центральними органами виконавчої влади державних функцій у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду простежується в процесі всього періоду реформування та реорганізації державою органів державного архітектурно-будівельного контролю. У результаті ретельного правового аналізу всіх постанов Кабінету Міністрів України з даного питання можна зробити правовий висновок про постійну нерозривність процесу правонаступництва між центральними органами виконавчої влади у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, які в різний час ліквідовувалися Кабінетом Міністрів України та тими державними органами, які утворювалися замість ліквідованих. Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, є процесуальним правонаступником ліквідованої рішенням (відповідною постановою) Кабінету Міністрів України Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яка до своєї ліквідації реалізувала державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Відтак, ДІАМ як процесуальний правонаступник ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України, володіє всіма правами та обов`язками ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України, як суб`єкта права.

Що стосується розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, та обґрунтування правових підстав для її стягнення з ДІАМ, то судом першої інстанції дане питання було вирішено правильно, відповідно до вимог закону (т. 7 а.с. 192-243).

У судовому засіданні представник ДІАМ - ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити. Заперечував проти поданої апеляційної скарги позивача та просив залишити її без задоволення

ОСОБА_1 та його представник Грабар М.Ф. підтримали свою апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги ДАБІ та просили залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було наявне грошове зобов`язання, яке Держана інспекція архітектури та містобудування України вчасно належним чином не виконало, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час не виконання зобов`язання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які в подальшому рішеннями судів були скасовані, свідчать про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень, винесення постанови та інше), тому розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2013 головним державним інспектором Інспекційного відділу № 4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Близнюк Л.Л. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 312 про порушення ОСОБА_1 частин 1, 7, 12 статей 96, 97 КУпАП.

05.07.2013 постановою № 312 заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І.О. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 97 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн, які було сплачено ним 13.07.2013 ( т. 1 а.с. 112-114, 116).

28.11.2013 постановою № 881 заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І.О. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 188-42 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн (т. 1 а.с. 128-129).

Постановою від 23.01.2014 державного виконавця органу ДВС Святошинського РУЮ було відкрито виконавче провадження ВП № 41651879 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві штрафу у розмірі 13 600,00 грн. на підставі постанови № 881 виданої 28.11.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (т. 1 а.с. 142).

04.03.2014 постановою № 44 заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І.О. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 188-42 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн (т. 1 а.с. 151-153).

10.05.2014 ОСОБА_1 було сплачено штраф у розмірі 6 800,00 грн на виконання постанови № 44 від 04.03.2014 (т. 1 а.с. 99).

Постановою державного виконавця органу ДВС Святошинського РУЮ від 16.05.2014 було відкрито виконавче провадження ВП № 43347878 з виконання постанови № 44 від 04.03.2014 винесену Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві ( т. 1 а.с. 100)

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2014 по справі № 826/2581/14 скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2013 № 881; скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 20.11.2013 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийняти в експлуатацію об`єкту «Мансарда літера «А» індивідуального житлового будинку, гараж літера «Д», сарай літера «Ж» по АДРЕСА_1 » на підставі декларації ОСОБА_1 про готовність об`єкта до експлуатації від 30.12.2013; присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16 255,78 грн; покладено на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві; стягнуто з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві судовий збір у розмірі 1 644,30 грн на рахунок 4007, отримувач: УДКСУ у м. Києві, код отримувача: 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820019, .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2015 у справі № 757/6401/14-а скасовано постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві по справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2014 № 44 та присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8 109,62 грн.

Позивачем в добровільному порядку було сплачено штраф у розмірі 6 800,00 грн та 8 500,00 грн до винесення державним виконавцем органу ДВС Святошинського РУЮ постанов про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначає, позивач, Держана інспекція архітектури та містобудування України, яка, на його думку, є правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, відмовляється повертати сплачений позивачем штраф у розмір 6 800,00 грн та 8 500,00 грн, посилаючись на те, що отримувачем коштів відповідно до наданих квитанції, які підтверджують добровільну оплату штрафів, є Управління ДКС України у Печерському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, а також на те, що Держана інспекція архітектури та містобудування України не є розпорядником даних коштів (т. 3 а.с. 83-84).

Позивач просить стягнути на його користь в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання у розмірі 8 500,00 грн - 3% річних у розмірі 4 581,54 грн за період з 13.07.2013 по вересень 2021 року та інфляційні в розмірі 26 663,68 грн за період з 13.07.2013 по 31.08.2021, а також порушення грошового зобов`язання 6 800,00 грн - 3% річних у розмірі 3 278,81 грн за період з 11.05.2014 по вересень 2021 року та інфляційні в розмірі 20 125,01 грн за період з 11.05.2014 по 31.08.2021.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 23.04.2014 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» було передбачено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком. В даному переліку згідно додатку до постанови, зокрема, було зазначено і первісного відповідача у даній справі - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Так, правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, яка ліквідувалася Кабінетом Міністрів України було визначено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, до якої перейшли всі права та обов`язки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» саме на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України було покладено обов`язок забезпечення здійснення її територіальними органами, що ліквідуються, функцій та повноважень, покладених на ці органи до утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. (Постанова Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014 втратила свою чинність на підставі Постанови КМУ № 960 від 15.09.2021).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2015, в порядку та відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України (в редакції від 2004 року), було замінено відповідача у цій справі та замість Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, яка ліквідувалася та перебувала в стадії припинення, судом було залучено до участі у даній цивільній справі її правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - ДАБІ).

Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду. До яких належить:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (частина 3 зазначеної статті).

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Таким чином, центральний орган виконавчої влади, що реалізує в Україні державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», поряд із структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та з виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, є органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, що наділений державою додатковою функцією нагляду за підзвітними та підпорядкованими йому територіальними органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 19.08.2015 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» (із змінами внесеними постановами КМУ № 405 від 07.06.2017, № 958 від 15.09.2021, № 416 від 28.04.2023) було затверджено Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 19.08.2015 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» передбачено, що: «Установити, що:

органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та продовжують здійснювати повноваження у сфері архітектурно-будівельного контролю після початку здійснення відповідних повноважень та виконання відповідних функцій Державною інспекцією архітектури та містобудування;

у разі коли сільські, селищні, міські ради не утворили органи державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до 18.03.2020, повноваження таких органів здійснює Державна інспекція архітектури та містобудування.».

Зазначені обставини дають підстави для висновку щодо правонаступництва Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Частиною 5 статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а їхні рішення можуть бути розглянуті у порядку державного архітектурно-будівельного нагляду або оскаржені до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 218 від 13.03.2020 «Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було ліквідовано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та утворено Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій (пункти 1, 2 постанови КМУ № 218, який втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 1340 від 23.12.2020).

Постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 13.03.2020 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду»:

було утворено Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду;

затверджено Положення про Державну інспекцію містобудування України;

вирішено зупинити дію постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» до початку виконання функцій і повноважень Державної інспекції містобудування.

Правовий аналіз вищенаведених положень постанов Кабінету Міністрів України, пов`язаних із ліквідацією Урядом України Державної архітектурно-будівельної інспекції України та створенням замість неї Державної інспекції містобудування (ДІМ) з тими самими правами та обов`язками, свідчить про правонаступництво новоствореного центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - Державної інспекції містобудування, щодо всіх прав та обов`язків ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 27.05.2020 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 1340 від 23.12.2020) за пропозицією Державної архітектурно-будівельної інспекції України було ліквідовано її територіальні органи як структурні підрозділи апарату Інспекції за переліком згідно з додатком 1 (п. 1 постанови КМУ № 422 від 27.05.2020)

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 422 від 27.05.2020 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» Уряд України постановив: «Утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органі Державної інспекції містобудування за переліком згідно з додатком 2.» (п. 2 втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 1340 від 23.12.2020).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 23.12.2020 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 303 від 29.03.2021, № 570 від 02.06.2021, № 416 від 28.04.2023):

утворено Державну інспекцію архітектури та містобудування України (ДІАМ), як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (п. 1 постанови КМУ № 1340 від 23.12.2020);

затверджено Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України;

вирішено ліквідувати Державну інспекцію містобудування; Державну сервісну службу містобудування.

вирішено визначити Державну інспекцію архітектури та містобудування суб`єктом управління індивідуально визначеного майна Державної інспекції містобудування та Державної сервісної служби містобудування, Державної архітектурно-будівельної інспекції. які ліквідовуються.

Тобто, відповідач у даній справі - Державна інспекція архітектури та містобудування постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 23.12.2020 з моменту свого створення, з 23.12.2020, визначена суб`єктом управління індивідуально визначеного майна Державної архітектурно-будівельної інспекції України та була утворена на заміну Державній інспекції містобудування України та Державній сервісній службі містобудування України, які були утворені Урядом України 13.03.2021 замість ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Основним завданням Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду; володіє повноваженнями проводити перевірки; видавати приписи усунення порушень вимог законодавства, зупинення підготовчих та будівельних робіт, усунення порушень ліцензійних умов; здійснювати ліцензування; скасовує чи зупиняє дію рішень об`єктів; здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Кабінет Міністрів України дозволив Державній інспекції архітектури та містобудування здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд з 15.09.2021, остаточно ліквідувавши Державну архітектурно-будівельну інспекцію шляхом визнання такими, що втратили чинність всіх постанов Кабінету Міністрів України, якими передбачалось існування (створення) Державної архітектурно-будівельної інспекції та визначались її повноваження щодо здійснення нею державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, є процесуальним правонаступником ліквідованої рішенням (відповідною постановою) Кабінету Міністрів України Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яка до своєї ліквідації реалізувала державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Таким чином, Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ), як процесуальний правонаступник ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України, володіє всіма правами та обов`язками ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України, як суб`єкта права.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17) та від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19 (провадження № 11-218заі21).

За такого правового регулювання слід дійти висновку про те, що саме Державна інспекція архітектури та містобудування України є належним відповідачем у цій справі.

Щодо стягнення матеріальної шкоди за неповернення сплачених штрафів у загальному розмірі, то слід зазначити наступне.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що відповідач утримує у бюджеті грошові кошти, сплачені на виконання постанови Інспекції № 312 від 05.07.2013 у розмірі 8 500,00 грн, а також, на виконання постанови Інспекції № 44 від 04.03.2014 у розмірі 6 800,00 грн, без достатньої правової підстави (т. 3 а.с. 28, 112).

У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини 1, 2 статті 326 ЦК України).

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.

За змістом абзацу 1 частини 3 статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (ч. 2 ст. 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів № 787, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 (далі - Порядок № 787), подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци 1, 5 пункту 5 розділу І Порядку № 787 у редакції, чинній на час звернення до суду).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абз. 2 ч. 3 ст. 17 ЦК України).

Отже, на момент сплати позивачем адміністративно штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Таким чином, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22).

З огляду на те, що в матеріалах справи міститься постанова Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015, якою скасовано постанову Інспекції № 44 від 04.03.2014 про адміністративне правопорушення, тому апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача сплачений штраф у розмірі 6 800,00 грн.

В той же час, підстав для стягнення з бюджету на користь позивача сплаченого штрафу у розмірі 8 500,00 грн не вбачається, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скасування постанови Інспекції № 312 від 05.07.2013, і позивач цю обставину не заперечував.

Після скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві у справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2013 № 881, у позивача виникає право вимагати повернення з Державного бюджету коштів, сплачених у вигляді штрафу на виконання зазначеної постанови суду. У свою чергу, обов`язок щодо повернення таких коштів може виникнути у разі пред`явлення відповідної заяви до Держави, особою, якою було сплачено штраф, або до державного органу, який контролює надходження зазначених коштів до бюджету.

Позивач, у судовому засіданні, підтвердив, що ані до Держави, в особі Казначейства, ані до Інспекції чи її правонаступників, із заявою про повернення сплаченого штрафу він не звертався. Отже, обов`язок щодо повернення сплаченого штрафу виникає у Держави після набрання законної сили рішення суду за наслідками розгляду позовної вимоги про повернення суми безпідставно сплаченого штрафу. У зв`язку з чим, на зазначені правовідносини не розповсюджуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. А на користь позивача підлягає стягненню лише сума сплаченого штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

В постанові Верховного Суду від 21.10.2020 по справі № 312/262/18 зроблено висновок про те, що застосовуючи статті 1173 та 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, керуючись принципами поміркованості, розумності, справедливості, апеляційний суд доходить висновку про те, що достатній розмір відшкодування шкоди, який має бути стягнуто з Державної інспекції архітектури та містобудування України, яка є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України, у цьому випадку, має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, та становить 5 000,00 грн, а заявлений позивачем розмір є необґрунтованим та завищеним.

При визначені розміру моральної шкоди апеляційним судом взято до уваги, що право позивача (прийняття в експлуатацію нерухомого майна) було поновлено у березні 2015 року (т. 2 а.с. 106), а також те, що постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 23.04.2014 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» було ліквідовано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. В той же час, тривалий розгляд справи в суді (майже 10 років) пов`язано з об`єктивними та суб`єктивними факторами, які її супроводжували, зокрема чисельні уточнення позовних вимог, зміна складу відповідачів, оскарження процесуальних документів в суді апеляційної інстанції, повномасштабне вторгнення рф в Україну тощо.

Щодо погіршення здоров`я позивача, як однієї із підстав для відшкодування моральної шкоди, то позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням здоров`я (інфаркт) та ініційованими ним судовими процесами.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн з кожного, є також безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме внаслідок їх неправомірних дій позивачу була завдана моральна шкода.

Скасування судового рішення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є самостійною та достатньою підставою для притягнення посадових осіб, які ці рішення ухвалили до відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 112 035,03 грн. судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції архітектури та містобудування України, яка є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 626,41 грн та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 499,54 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційні скарги Державної інспекції архітектури та містобудування України та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Грабарем Миколою Федоровичем, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, колишнього заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка Івана Олександровича, колишнього головного державного інспектора інспекційного відділу № 4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Близнюка Леоніда Леонідовича, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з сплачений штраф у розмірі 6 800(шість тисяч вісімсот),00 грн.

Стягнути з Державної інспекції архітектури та містобудування України (), яка є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 5 000(п`ять тисяч),00 грн

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції архітектури та містобудування України (), яка є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 626,41 грн та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 499(вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять),54 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді