Справа № 201/9632/24
Провадження №2-з/201/215/2024
У Х В А Л А

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

21 серпня 2024р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Орлова Олега Анатолійовича про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та зобов`язання поновити реєстраційний запис у державному реєстрі речових прав,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 07.08.2024р. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Орлова Олега Анатолійовича про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та зобов`язання поновити реєстраційний запис у державному реєстрі речових прав.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.08.2024р. відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 із забороною будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, виділ часток, займ, застава, позика та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на квартиру та із забороною реєстратору (нотаріусу) вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію прав власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку та інші передбачені законодавством) щодо квартири, окрім дій з виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В обґрунтування, позивачка посилалася на те, що ОСОБА_2 вчиняються дії направлені на переоформлення належного на праві власності майна на мати ОСОБА_3 , з метою уникнення виконання рішення суду та не повернення позивачці заборгованості, стягнутої за рішенням суду у сумі 286 050 грн. Враховуючи, що позивачкою оскаржується договір дарування, на підставі якого ОСОБА_3 отримала у власність нерухоме майно, з урахуванням того, що як власник вона може здійснити дії щодо його відчуження, позивачка просила вжити заходи забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

КЦС ВС у справі № 320/3560/18 від 25.09.2019р. висловив позицію, згідно якої заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог вбачається, що вона просить визнати недійним договір дарування кв. АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Орловим О.А., скасувати реєстраційний запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_2 право власності та поновити реєстраційний запис про право власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012р. по цивільній справі № 412/8528/2012 на користь ОСОБА_1 стягнуто 286 050грн. в рахунок поділу спільного майна подружжя, а за ОСОБА_2 залишено в цілому у власності спільне майно подружжя спірна квартира та КТЗ.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 17.07.2024р. було відкрито виконавче провадження № 75566273.

За інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження, отриманою судом в мережі Інтернет за номером виконавчого провадження та ідентифікатором доступу, виконавче провадження № 75566273 не закінчене.

Звертаючись із позовною заявою, позивачка посилається на те, що відповідачем ОСОБА_2 , який обізнаний про обов`язок компенсувати позивачці вартість її частки у спільному майні подружжя були вчинені дії щодо відчуження належного на праві власності нерухомого майна кв. АДРЕСА_1 на користь своєї матері ОСОБА_3 .

Як вбачається з отриманої судом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.08.2024р., спірна квартира на підставі договору дарування від 28.03.2024р. була перереєстрована за ОСОБА_3 .

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19 роз`яснив, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2022р. у справі № 908/2382/21 зазначив, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору дарування від 28.03.2024р., на підставі якого ОСОБА_2 здійснив відчуження нерухомого майна після ухвалення рішення про стягнення на користь позивачки грошових коштів, спір щодо визнання за ОСОБА_2 права власності та поновлення запису про право власності, вважаю, що вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно підлягають задоволенню, враховуючи мету забезпечення позову, а також роз`яснення Верховного Суд у постановах від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19 та № 908/2382/21 від 17.06.2022р.

Вимоги заяви в частині накладення заборони не підлягають задоволенню, оскільки з урахуванням предмету спору достатнім способом забезпечення даного позову є саме накладення арешту, а інші заходи забезпечення позову, про які заявляє позивачка, за умови презумпції договору дарування на даний час позбавлять власника майна володіти та користуватися цим майном.

При цьому також враховано, що накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків ОСОБА_3 , а лише тимчасово обмежить її право реалізувати вказане майно третім особам.

З урахуванням співмірності заявлених вимог про забезпечення позову із позовними вимогами та співвіднесення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову для відповідачів, з метою захисту прав позивачки, яка звернулася за захистом своїх порушених прав, вважаю необхідним частково задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову та накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 . В задоволенні іншої частини вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», постановою Верховного Суду від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19, № 908/2382/21 від 17.06.2022р., ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Орлова Олега Анатолійовича про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та зобов`язання поновити реєстраційний запис у державному реєстрі речових прав задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати сторонам для відома та виконання.

Особи, які винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачка:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя: Ткаченко Н.В.