Справа № 212/7131/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2024 року, через систему «Електронний суд», позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Заборський О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 520 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 з 26.05.2021 по 21.09.2021 працював на підприємстві відповідача учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Октябрська», з 24.08.2022 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розрядку, повний робочий день на підземних роботах дільниці 44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком». Вказав, що 05 березня 2024 року, під час виконання трудових обов`язків із ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Актом розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 03 липня 2024 року позивачу при первинному огляді встановлено 65% втрати працездатності, та встановлена друга група інвалідності по трудовому каліцтву. Зазначив, що в результаті отриманої травми звичне життя позивача змінилося, через травму позивач втратив можливість повноцінно ходити, активні рухи у колінному суглобі різко болісні, через постійне перебування в лежачому стані утворилися рани по тілу, позивач відчуває постійний сильний біль, йому необхідно проходити постійне лікування та постійно перебувати під медичним спостереженням. Отримавши трудове каліцтво у молодому віці позивач переносить нестерпні моральні страждання. Настання негативних змін у житті позивача обумовлене погіршенням психологічного аспекту життя позивача, через хворобу він не може слідкувати за побутом вдома, обходити себе, самостійно виконувати будь-які дії у господарстві, на даний час не може пересуватися самостійно, і робить це тільки за допомогою рідних. Життя позивача змінилося назавжди, повна реабілітація неможлива, перспектива в майбутньому переносити ще більший біль та незручності, постійно лікуватися спричиняє позивачу моральні страждання. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень.

Ухвалою судді від 19 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12 серпня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що згідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, особою яка є винною у настанні нещасного випадку є сам позивач ОСОБА_1 , а в діях роботодавця комісією не були виявлені порушення або недоліки в організації роботи, що могли б привести до настання нещасного випадку. Зазначив, що позивач залишається працевлаштованим у відповідача, працює «надомником», що також має бути враховано судом при визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Також вказав, що надані позивачем докази на підтвердження наданих адвокатом послуг не підтверджують взаємозв`язок з даною справою. Зауважив, що вартість послуг по наданню правової допомоги є значно завищеною, до правничої допомоги включено судове представництво, при цьому справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з принципу розумності, обґрунтованості та реальності. Також вказав, що на відповідача не мають покладатися витрати по сплаті судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати та не сплачував судовий збір за подання позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював 26.05.2021 по 21.09.2021 учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Октябрська», з 24.08.2022 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розрядку, повний робочий день на підземних роботах дільниці 44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком», що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 13 березня 2024 року, 05 березня 2024 року о 11:30 годині на дільниці №44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком» на головному квершлагі горизонту 1340 м з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав закритий перелом крижової кістки та кісток тазу справа. Забій правого передпліччя, садна правого передпліччя. Травма віднесена до категорії тяжка, яка не призвела до тяжких наслідків відповідно до Класифікатора тяжкості. Зазначено, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння.

Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , який відступив від вимог безпеки під час пересування територією шахти, чим порушив вимоги п.1.9.7.1, 1.12.3, 1.12.4 «Інструкції з охорони праці №41-2022 для підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування( учня електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування)», затвердженої наказом АТ «Кривбасзалізрудком» від 30.05.2022 №1913 (а.с. 14-18).

03 липня 2024 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності з 03.07.2024 по 01.08.2025, з переоглядом 01.07.2025, встановлено другу групу інвалідності з 03.07.2024 до 01.08.2025, з переоглядом 01.07.2025, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №143670 від 03.07.2024, довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №571438 від 03.07.2024 (а.с.22-23).

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 05 березня 2024 року, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, ОСОБА_1 первинно встановлена втрата професійної працездатності 65%, встановлено другу групу інвалідності, з переоглядом 01.07.2025.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 65%, встановлення 2 групи інвалідності, з переоглядом, наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, і враховуючи вказане суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 320 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди.

Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне.

Позивача, згідно п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3 200 гривень.

Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009)

Згідно із ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правничої допомоги та на представлення інтересів від 12.07.2024, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Заборським О.В., розрахунок витрат на правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги та на представлення інтересів 12.07.2024: попереднє опрацювання законодавчої бази 3 години вартість години 1000 грн. - 3000 гривень, підготовка правової позиції 3 години вартість години 1000 грн. - 3000 гривень, підготовка та подання позовної заяви 2 години вартість години 1000 грн. - 2000 гривень, судове представництво 1 година - вартість години 1000 грн. - 1000 гривень, тобто на загальну суму 9 000 гривень, акт прийму передачі наданих послуг від 16.07.2024 на загальну суму 9 000 гривень; прибутковий касовий ордер про оплату ОСОБА_1 9 000 гривень адвокату Заборському О.В. на підставі договору від 12.07.2024.

У зв`язку з тим, що судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адвокатом Заборським О.В. не здійснювалося судове представництво в суді протягом 1 години - вартість години якого складає 1000 грн. на суму 1000 гривень, отже задоволенню не підлягають.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі №380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У той же час, надані послуги, щодо попереднього опрацювання матеріалів та законодавчої бази, не є заявами по суті справи, і вчинення (виконання) яких не вимагається судом, а тому згідно з процесуальним законом, не є обов`язковими для відшкодування у кожному без винятку випадку.

Таким чином, оцінюючи характер правничої допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, суд дійшов висновку, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 500 гривень, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265,435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,- задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в дохід держави судовій збір в розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 11 вересня 2024 року.

Суддя: О. В. Колочко