КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/3217/24 Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гаращенка Д.Р.

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8.10.2020 року в справі № 753/14180/20 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини з всіх його видів заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 8 травня 2018 року та до повноліття дитини.

В подальшому, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року, змінено розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 серпня 2018 року з 2 000 грн. на 1/4 частини з усіх видів заробітку з часу набрання рішення законної сили.

Однак, після присудження аліментів та зміни розміру їх стягнення у позивача народилося два сина, в зв`язку з чим його сімейний стан змінився.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 жовтня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно на 1/6 частину.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 29 квітня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року в повному обсязі. Залишити розмір аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку позивача щомісячно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 намагався ухилитися від сплати аліментів. Неодноразово доводилось за допомогою Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної допомоги подавати запити до Державної прикордонної служби України про доходи ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що він намагався ухилитися від сплати аліментів та не перераховував вчасно кошти.

Крім того, що позивач в повному обсязі намагається ухилитись від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки та те, що ОСОБА_3 є «часто хворіючою» дитиною з послабленим здоров`ям, що підтверджується відповідними довідками та копію виписки з медичної карти.

Суд першої інстанції не врахував, що у другому шлюбі ОСОБА_2 має дітей 2022 та 2024 років народження. Отже відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» ОСОБА_2 отримав від держави допомогу на утримання та забезпечення потреб цих дітей.

Судом першої інстанції безпідставно вирішено, що ОСОБА_5 перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною автоматично перебуває на утриманні позивача, проте самим позивачем не надано жодного документу, щодо доходів ОСОБА_5 або жодного нормативного документу, в якому затверджено, що батько дитини повинен утримувати дружину, якщо вони проживають разом та мають спільний побут.

Судом не враховано, що в позовній заяві вказано, що «стосунки з новою дружиною не склалися, ми часто почали сваритися, і дружина подала до суду заяву про стягнення з мене аліментів на утримання сина». З чого слідує, що сімейний стан позивача можливо не є таким, як вказано у позовній заяві і стає зрозуміло, що позивач умисно ввів в оману суд.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2022 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 .. Від даного шлюбу у них народилося два сини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 . Дружина позивача на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат, не має, а тому потребує матеріальної допомоги, яку їй зобов`язаний надавати батько дітей.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що після винесення Дарницьким районним судом м. Києва рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Злати та рішення суду щодо зміни розміру їх стягнення, у відповідача сталися істотні зміни у його сімейному стані, що потребує додаткових фінансових витрат, у зв`язку з чим він не має змоги надавати матеріальну допомогу донці Срібній-Самбор Златі у раніше визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та зменшення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції взяв до уваги зміну сімейного становища позивача, а саме появу двох дітей та ту обставину, що дружина відповідача - ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат, не має та перебуває на утриманні позивача, а тому наявні правові підстави, передбачених стст. 184, 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року, з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повністю.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилися два сини від іншого шлюбу з ОСОБА_5 .

Всього на його утриманні перебуває троє дітей та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі двох синів, що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що суд дійшов правильних висновків про доведеність позовних вимог щодо зміни матеріального становища у зв`язку з народженням другої та третьої дитини.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія судів звертає увагу на те, що частиною 1 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19).

У разі доведення наявності таких додаткових витрат позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом.

Також щодо доводів ухилення позивача від оплати аліментів, колегія суддів зазначає, що це є предметом окремого судового розгляду.

Згідно із ч.4 ст. 155 СК ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності.

Одним із видів відповідальності за прострочення сплати аліментів є стягнення неустойки.

Згідно з положеннями статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Також у разі наявності у боржника заборгованості на нього може бути накладений штраф за заборгованість зі сплати аліментів відповідно до ч. 14 ст. ст. 71 Закону «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апелянт не навела належних аргументів щодо доводів апеляційної скарги. А висновки суду пе6ршої інстанції є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко