Справа № 503/1335/23
Провадження № 2/503/153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що її чоловіку ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,60 га, що розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, надана за межами села для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0918. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а спадщину, яка відкрилась після останнього вона прийняла подавши у встановленому порядку до Кодимської державної нотаріальної контори відповідну заяву. При цьому, позивач у змісті своєї позовної заяви зазначила, що померлий ОСОБА_3 заповіту не складав, а вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги. Однак, вона не може в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину стосовно вищезазначеної земельної ділянки, оскільки згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 07.08.2023 року відсутня інформація про зареєстроване право власності вказаної земельної ділянки, оскільки спадкодавець за життя не здійснив реєстрацію за собою відповідного права, хоча відповідно до Рішення Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 2302-VІІІ від 09.09.2021 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки ОСОБА_3 та було зобов`язано останнього зареєструвати право власності на вищезазначену земельну ділянку. Водночас Кодимська державна нотаріальна контора через ненадання їй позивачем правовстановлюючого документу на спадкове майно рекомендувала звернутись до суду. Внаслідок згаданого вище позивач ОСОБА_1 вважає, що не може отримати свідоцтво на відповідне спадкове майно. У зв`язку з чим на теперішній час позивач для захисту свого права на спадщину змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить визнати за нею як спадкоємцем за законом право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0918 площею 0,60 га, надану для ведення особистого селянського господарства і розташовану на адміністративній території Баштанківської сільської ради Подільського (Кодимського) району Одеської області за межами села та залишилася після смерті ОСОБА_3 .

19.10.2023 року ухвалою суду (а.с.16-17) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області.

16.11.2023 року ухвалою суду (а.с.27-28) з Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області витребувано додаткові докази, а саме копію спадкової справи № 38/2023.

15.12.2023 року ухвалою суду (а.с.34) строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на тридцять днів.

16.01.2024 року ухвалою суду (а.с.109-111) до участі у даній справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

14.02.2024 року ухвалами суду (а.с.135-136, 139-142) відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Кодимською міською радою Подільського району Одеської області позову під час підготовчого провадження у даній справі, а також закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав зазначених нею в позовній заяві.

Представник відповідача Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 22.08.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документа (а.с.172). Окрім того, суд додатково 23.08.2024 року вручив судову повістку представнику відповідача, про свідчить відповідна розписка (а.с.174). При цьому, відповідач подав до суду клопотання від 25.10.2023 року № 03-17/3513 (а.с.22), 20.11.2023 року № 03-17/3774 (а.с.31), 29.12.2023 року № 03-17/4244 (а.с.38), 23.01.2024 року № 03-17/255 (а.с.119), 18.03.2024 року № 03-17/1087 (а.с.153), 23.04.2024 року № 03-17/1518 (а.с.162) та 05.09.2024 року № 03-17/3060, про розгляд справи за відсутності його представника, в яких також зазначав, що раніше подав до суду заяву від 23.01.2024 року за вих. № 03-17255 про визнання позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 624 про особисте вручення йому 27.08.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 490 із судовою повісткою, яке надсилалось йому за адресою, яка є його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.49 на звороті), а також була повідомлена ним суду у своїй заяві від 08.02.2024 року (а.с.128). Крім того, суд додатково повідомив третю особу про дату, час і місце судового засідання у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка (а.с.173) про доставку 22.08.2024 року судової повістки у вигляді повідомлення у додаток «Viber», на його номер телефону, зазначений ним у своїй заяві від 08.02.2024 року (а.с.128). При цьому, в матеріалах справи міститься письмова заява третьої особи від 08.02.2024 року (а.с.128), в якій ним, серед іншого, було висловлено свою позицію пред`явленого позивачем позову заперечення проти позову, оскільки також має намір оформити спадкові права на земельну ділянку, право власності на яку є предметом спору у даній справі, а також заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Водночас, згідно першого речення ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дитина син ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Баштанківською сільською Радою Кодимського району Одеської області 07.04.1979 року, актовий запис № 4 (а.с.52 на звороті), що міститься в матеріалах спадкової справи № 38/2023 (а.с.40-107) та була надана Кодимською державної нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 16.11.2023 року (а.с.27-28) про витребування доказів.

26.04.2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, про що свідчить копія паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданого 04.01.2001 року Кодимським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.44-45) з відповідною відміткою, зробленою на 10 сторінці паспорта (а.с.45).

06.06.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб, у зв`язку з чим ОСОБА_6 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 06.06.2013 року, актовий запис № 40 (а.с.5, 56).

За життя, а саме 13.12.2017 року, ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав в м. Кодима, склав заповіт, яким заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, про що свідчить копія заповіту посвідченого державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1173 (а.с.50 на звороті - 51).

09.09.2021 року Кодимською міською радою Подільського району Одеської області, за результатом розгляду відповідного звернення ОСОБА_3 , було прийнято рішення № 2302-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. України ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (за межами населеного пункту с. Баштанків)» (а.с.8), яким вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та передати ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0918) площею 0,6000 га із земель комунальної власності, яка розташована на території Кодимської міської територіальної громади Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту с. Баштанків), а також зобов`язала ОСОБА_3 зареєструвати право власності на земельну ділянку у відповідності до статті 126 Земельного кодексу України.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 07.08.2023 року (а.с.9) інформація про зареєстроване право на вищезазначену земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0918) площею 0,6000 га відсутня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 18.04.2023 року, актовий запис № 58 (а.с.3, 43 на звороті, 54).

14.03.2023 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3 (а.с.42 на звороті), внаслідок чого була заведена спадкова справа № 38/2023, що підтверджується копії спадкової справи № 38/2023 (а.с.40-107).

19.04.2023 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, ОСОБА_9 подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 (а.с.53).

04.08.2023 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3 (а.с.59), а також заяву про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 (а.с.59 на звороті - 60).

При цьому, 22.09.2023 року між спадкоємцями за законом першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.83).

Однак, спадкові права на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0918 площею 0,60 га не були предметом зазначеної угоди між спадкоємцями.

На підставі зазначеного 22.09.2023 року, в рамках заведеної спадкової справи № 38/2023, спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідне майно щодо поділу якого між ними було укладено договір (а.с.101, 104, 106).

Нормативно-правове застосування

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Висновки суду

щодо належності відповідача у даному спорі:

По-перше

Відповідно до листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 09.11.2023 року № 603/02-14 (а.с.23) та копії спадкової справи № 38/2023 (а.с.40-107) судом було встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємницями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно пункту 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справах № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18), від 10 листопада 2021 року № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) та від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Згідно положень ч.1-2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

В свою чергу позивач ОСОБА_1 до закінчення підготовчого провадження не скористалися своїми процесуальними правами на заміну первісного відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області належним відповідачем ОСОБА_2 , який так і залишилась у даній справі третьою особою залученою до участі судом.

Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, положеннями першого речення ч.3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 40).

Позивач пред`явила позов тільки до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, позовних вимог до ОСОБА_2 (як спадкоємця, який прийняв спадщину) не пред`явила, клопотань про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі як співвідповідача не заявляла. Тому відсутні підстави для задоволення позову внаслідок пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Аналогічний правовий висновок зазначений у змісті постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 756/7614/21 (провадження № 61-10654св22).

По-друге

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала заявлену позовну вимогу до відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області посиланням на ті обставини, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя не здійснив реєстрацію за собою права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0918) площею 0,6000 га розташовану на території Кодимської міської територіальної громади Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту с. Баштанків) у відповідності до статті 126 Земельного кодексу України, як було зазначено у пункті 3 резолютивної частини Рішення Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 2302-VІІІ від 09.09.2021 року (а.с.8).

При цьому позивач ОСОБА_1 хибно вважала, що через зазначене вона не має можливості оформити свої спадкові права на предмет позову в даній справі (у дійсності на його частину, з врахуванням наявності іншого спадкоємця ОСОБА_2 ) в позасудовому порядку через відповідний орган нотаріату.

Однак, суд не погоджується з такими висновками та твердженнями позивача ОСОБА_1 , оскільки вважає їх безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні чинного законодавства.

Відповідно до положень першого абзацу ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.1-2 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя висловив свою волю на набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0918 внаслідок чого Кодимською міською радою Подільського району Одеської області було прийнято Рішення № 2302-VІІІ від 09.09.2021 року (а.с.8), тобто останнє також було прийнято за життя спадкодавця ОСОБА_3 , про передачу йому у власність цієї земельної ділянки.

Дійсно у відповідності до положень ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В свою чергу, згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Абзацами першим і другим пункту 66 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 (у відповідній редакції) передбачають, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Таким чином спадкоємець (спадкоємці) мають можливість здійснити у Державному реєстрі прав державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0918, права на яку спадкодавець ОСОБА_3 за життя не зареєстрував за собою у відповідності до статті 126 Земельного кодексу України, шляхом внесення до останнього за його (їх) заявою відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця ОСОБА_3 з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть останнього.

Після виконання зазначено спадкоємець (спадкоємці) отримує(-ють) можливість здійснити оформити свої спадкові права на предмет позову в позасудовому порядку через відповідний орган нотаріату.

Таким чином визначення відповідачем (співвідповідачем) Кодимської міської ради Подільського району Одеської області є саме по собі безпідставним, оскільки остання жодним чином не впливає на реалізацію спадкоємцем (спадкоємцями) своїх правомочностей щодо відповідних спадкових прав і незадіяна у згаданій процедурі.

Тому суд вважає, що навіть за умови того, що під час підготовчого провадження, за клопотанням позивача, до участі у справі було б залучено спадкоємця ОСОБА_2 як співвідповідача, то за конкретних обставин справи зазначене також не надавало б підстав вважати Кодимську міську раду Подільського району Одеської області належним співвідповідачем.

щодо вирішення питання про визнання відповідачем позову:

З врахуванням неналежності відповідача у даній справі, то на стадії судового розгляду по суті суд вважає за неможливе вирішувати питання у відповідності до положень ст. 206 ЦПК України про прийняття визнання позову висловленого таким відповідачем в своїх численних заявах (клопотаннях) до суду від 18.03.2024 року № 03-17/1087 (а.с.153), 23.04.2024 року № 03-17/1518 (а.с.162) та 05.09.2024 року № 03-17/3060.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області необхідно відмовити, як пред`явленого до неналежного відповідача.

щодо зловживання позивачем процесуальними правами:

Згідно пункту 2 ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, 22.09.2023 року в позасудовому порядку уклала з іншим спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна (а.с.83), а відтак станом на день подання своєї позовної заяви до суду 18.10.2023 року не могла не бути обізнаною щодо тієї обставини, що вона не є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Однак, у змісті своєї позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого чоловіка.

Відповідно до пункту 5 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами.

Водночас із цим пункт 5 ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Лише вжитими судом заходами, а саме витребування доказів у відповідності до положень ч.7 ст. 81 ЦПК України шляхом постановлення відповідних ухвал вдалося встановити обставини про наявність у дійсності іншого спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим 16.01.2024 року ухвалою суду (а.с.109-111) до участі у даній справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Зазначене призвело до збільшення тривалості проведення підготовчого провадження з метою забезпечення процесуальних прав ОСОБА_2 та постановлення ухвали від 15.12.2023 року про продовження на тридцять днів строку підготовчого провадження у даній справі за умов здійснення в суді правосуддя лише половиною суддів від штатної чисельності та зростання навантаження, що в свою чергу підтверджують відомості наявні у публічному доступі на офіційному веб-сайті Ради суддів України.

У зв`язку з вище наведеним суд визнає зловживанням процесуальними правами дії позивача ОСОБА_1 щодо повідомлення суду про себе відомостей як єдиного спадкоємиця за законом першої черги та умисного неповідомлення суду про існування іншого спадкоємця ОСОБА_2 , який мав бути залучений до участі у даній справі, так як предмет її розгляду стосується його спадкових прав і інтересів.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 ; зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 , до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області; місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, пл. Перемоги, 1-1; ідентифікаційний код юридичної особи в , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ; зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 11.09.2024 року.

Суддя Д.В. Вороненко