справа № 462/6076/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06 вересня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А. І., перевіривши матеріали заяви Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості,

встановив:

Рух справи.

Уповноважений представник ЛФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» адвокат Піта Я. І. 25.07.2024 року (вх. № 17594) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою (документ сформований в системі «Електронний суд» 25.07.2024 року) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 202 грн 92 коп. та 242 грн. 24 коп. судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І.

Судом у порядку ч. 5 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 25.07.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 06.09.2024 року.

Щодо можливості видачі судового наказу.

Вивчивши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, а також дослідивши відповідь на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи боржника, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно отриманої відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 06.09.2024 року, надісланої на запит Залізничного районного суду м. Львова від 25.07.2024 року у справі № 462/6076/24 встановлено, що ОСОБА_1 не значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте до матеріалів письмової заяви не долучено доказів, про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_1 .

Інформації щодо права власності на вказане нерухоме майно суду не надано.

Отже жодних об`єктивних доказів виникнення права грошової вимоги стягувача до боржника, даних про належність квартири за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано, як і об`єктивних доказів споживання комунальних послуг саме за вказаною адресою.

Підсумки.

Оскільки письмова заява про видачу судового наказу не містить переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а також інших документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тому суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. 160, 161, 165-166, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд -

постановив:

У видачі судового наказу за заявою Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: