справа № 619/5684/23
провадження № 2/619/227/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 серпня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/5684/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно, яке є об`єктом сумісної власності подружжя,

представник позивача: ОСОБА_3 ,

представник відповідача: ОСОБА_4 .

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований 06.10.2016 у Відділі ЗАЦС Адміністрації міста Ханти-Мансійськ Ханти- Мансійського автономного округу Тюменської області за актовим записом №665; розділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль NISSAN ROGUE SPORT 2017 року НОМЕР_1 , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 та визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищевказаного автомобіля.

В обгрунтування позову зазначає, що 06.10.2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Відділі ЗАЦС Адміністрації міста Ханти-Мансійськ Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області за актовим записом №665. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між нами поступово погіршились. Тепер у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Спільне життя у нас них не склалося, через різні погляди на життя. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинилися. Вважає, що їхній шлюб розпався остаточно, а сумісне подружнє життя не має майбутнього.

Крім того, за період шлюбу вони набули сумісне майно, а саме автомобіль NISSAN ROGUE SPORT 2017 року НОМЕР_1 , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що є об`єктом сумісної власності їхнього подружжя, так як він купувався в період шлюбу та зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 .

Станом на сьогодні середня орієнтовна вартість вищевказаного автомобіля складає 16 000 доларів США, що становить на сьогодні 576788, 35 грн.

З відповідачкою по справі у них склалися неприязні відношення, вона не надає йому транспортний засіб, користується ним сама, перешкоджає йому володіти, користуватися і розпоряджатися його майном також. Він неодноразово намагався забрати транспортний засіб та вирішити все мирно, однак відповідачка не бажає йти на компроміс, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.12.2023 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 год 00 хв 12 лютого 2024 року.

08.02.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мойсюк А.М. надійшов відзив до суду, в якому не заперечував проти розірвання шлюбу, однак в задоволенні позову в частині визнання права власності на майно, яке є об`єктом сумісної власності подружжя просив відмовити, зазначивши, що вказаний транспортний засіб відповідачка ОСОБА_2 придбала за власні кошти.

06 червня 2024 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явився, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Мойсюк А.М. у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову в частині визнання права власності на майно, яке є об`єктом сумісної власності подружжя.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було достовірно встановлено, що сторони по даній справі перебували в шлюбі, зареєстрованому у Відділі ЗАЦС Адміністрації міста Ханти-Мансійськ Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області за актовим записом №665, серія НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу, видане Відділом ЗАЦС Адміністрації міста Ханти-Мансійськ Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області 06.08.2016 року.

Отже, характер взаємовідносин між сторонами свідчить про остаточний розпад сім`ї сторін, примирення між ними неможливе. Судом не встановлено якихось причин, які б давали надію на відновлення їх шлюбу.

Положенням статті 1 Сімейного кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, за час спільного проживання сторони придбали транспортний засіб NISSAN ROGUE SPORT 2017 року НОМЕР_1 , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що підтверджується платіжною інструкцією від 25.01.2022 та технічним паспортом НОМЕР_4 від 09.05.2023 про реєстрацію транпорного засобу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Підставою виникнення права спільної власності подружжя на майно є реєстрація шлюбу. Договором між подружжям може бути встановлений інший режим майна, набутого під час шлюбу.

Як зазначається у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктом 24 цієї ж постанови визначено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч.2,3 ст. 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Строки позовної давності позивачем дотримані.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставіст. ст. 15, п.1 ч.2 ст.16, ч.1,2 ст.355, ст.368, ч.1,2 ст.369, ч.1,2,3 ст. 372 ЦК України, ст.ст. 60,61, ч.1 ст. 63, ст.68, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71, ч.2,3 ст. ст. 72, 110, 112 Сімейного кодексу України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11, керуючись ст.ст. 77-81, 89, 200, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно, яке є об`єктом сумісної власності подружжя задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 06.10.2016 у Відділі ЗАЦС Адміністрації міста Ханти-Мансійськ Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області за актовим записом №665.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину автомобіля, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль NISSAN ROGUE SPORT 2017 року НОМЕР_1 , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2024.

Суддя О. М. Жорняк