СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4211/24

пр. № 2-о/759/328/24

08 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі Шило М.І.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2024 р. адвокат Мастюгін Є.Д. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва зі заявою у якій просить встановити факт, спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її покійним чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день смерті однієї сім`єю за однією адресою: АДРЕСА_1 . Метою встановлення факту заявник вказує реалізацію права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В обґрунтування заяви вказує, що заявник має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, проте для реалізації такого права заявнику необхідно документально підтвердити, що проживала разом з померлим за однією адресою. Однак зареєстроване місце проживання померлого відрізняється від фактичного, а

органи місцевого самоврядування станом на сьогодні не мають нормативно закріпленого повноваження для видання документів про спільне проживання осіб без реєстрації місця проживання. Відтак, з метою реалізації права позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника необхідно встановити факт проживання разом з заявником за однією адресою без реєстрації місця проживання померлого за вказаною адресою. Оскільки і заявник і померлий є пенсіонерами та були подружжям по день смерті померлого, що підтверджено документально пенсійними органами та органами РАГС, то і право заявника на пенсію у зв`язку з втратою годувальника є безспірним, яке однак може бути реалізоване внаслідок документального підтвердження спільного проживання. Водночас, підтвердити такий факт інакше, як в судовому порядку, не можливо оскільки жоден суб`єкт владних повноважень не наділений повноваженням встановлювати обставину проживання особи у певному місці без реєстрації місця проживання у цьому місці.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2024 р. заяву залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2024 р. заяву залишено без руху повторно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи о 12:00 год. 08.07.2024 року.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи належним чином судом повідомлена.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - заявник) є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується її пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 відповідно до розпорядження про призначення пенсії також був пенсіонером.

02.05.2018 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (актовий запис №19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25.04.2023 р. Київськи відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №7830).

Згідно акту комісії мешканців будинку від 11.05.2023 р., ОСОБА_2 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 до 24.04.2023 р.

Допитана у судовому засіданні 08.07.2024 р. ОСОБА_1 як свідок повідомила суду, що перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі з 2018 року, проживали вони за адресою її мешкання по день смерті ОСОБА_2 . Майно останнього ще за його життя було поділено між дітьми. Разом проживали близько 20 років.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Згідно з положеннями абзацу 2 частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дружина померлого, яка не була на його утриманні, має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратила джерело засобів до існування.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині третій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно з пунктом 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Отже, факт сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.01.2021 N 592/17552/18, від 22.10.2020 у справі N 210/343/19, від 22.05.2019 у справі N 520/6518/17.

З матеріалів справи вбачається, що померлий зі своєю дружиною були зареєстровані в різних місцях (адресах), у зв`язку з чим заявник вимушена звернутися до суду та просить суд встановити факт її проживання разом із чоловіком ОСОБА_2 , за адресою її місця проживання, на момент смерті останнього.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця хоч і не була зареєстрована з чоловіком за однією адресою, але фактично з ним проживала по день смерті.

Зазначений факт підтверджується наявними у справі доказами дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, при дослідженні наданих до суду доказів та співставленні інформації наявної в цих доказах, а також враховуючи що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували на момент смерті останнього у зареєстрованому шлюбі, беручи до уваги наданий суду акт про місце проживання особи, враховуючи показання свідка, суд вважає доведеним факт їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт спільного проживання зі своїм померлим чоловіком на час його смерті і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню прав щодо пенсійного забезпечення пов`язаного з перерахунком пенсі, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 293-294, 315, 316, 318, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з її покійним чоловіком

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП

НОМЕР_3 ) по день його смерті однією сім`єю за однією адресою -

АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова