ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 645/930/24

провадження № 22ц/818/2462/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Пилипчук Н. П.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», представник позивача - Клименко Т. В.,

відповідач ОСОБА_1 , представниця відповідача - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року в складі судді Ульяніч І.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 02 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 462147-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений статтею12 Закону України «Про електронну комерцію».

Зазначив, що товариством 02 червня 2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 462147-КС-002 про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 462147-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Вказав, що товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 28 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15111996% за кожен день користування кредитом.

13 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 462147-КС-000 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядок, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої товариство надає позичальнику додатково кредит у розмірі 14 000,00 грн. Вказано, що комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, становить 2 100,00 грн.

Посилався на те, що до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 462147-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти на загальну суму 21 530,00 грн, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Вважав, що, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Зазначив, що станом на 12 лютого 2024 року у відповідача утворилась заборгованість за договором № 462147-КС-002 про надання кредиту в розмірі 136 959,02 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 40 951,65 грн; суми прострочених платежів за процентами 96 007,37 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року у розмірі 136 959,02 грн та сплачений судовий збір 2 422,40 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 462147-КС-002 від 02 червня 2023 року в розмірі 85 519,43 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40 951,65 грн, заборгованості за процентами - 44 567,78 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір 1 512,59 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог товариства про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та комісією за надання кредиту в сумі 51 439,59 грн, ухвалити в цій частині нове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства грошову суму в розмірі 51 439,59 грн, в решті рішення суду залишити без змін; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за кредитним договором в розмірі 96 007,37 гривень, вказана в розрахунку та визначена в позовній заяві в якості складової частини всієї суми заборгованості за кредитним договором, складається із суми процентів, які нараховувались позивачем щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування кредитом) на неповернену суму кредиту та, виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 2.4 кредитного договору, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (02 червня 2023 року) до закінчення терміну дії договору, визначеного згідно пункту 1 кредитного договору (17 листопада 2023 року), тобто, після 17 листопада 2023 року нарахування процентів за договором позивачем не здійснювалось з урахуванням сплаченої суми за процентами 14 181,65 грн, що знайшло своє відображення також і в розрахунку. З графіку вбачається, що, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів, визначеного пунктом 3 договору, дійсно треба сплатити за кредитом 90 074,77 грн, з яких проценти - 40 377,75 грн, оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня відсоток 0,79058334 %, зменшується. Таким чином, зазначена у Графіку платежів та у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки сума 40 377,75 грн є лише орієнтовною сумою до сплати за процентами за користування кредитом лише у випадку повного дотримання графіку платежів, а не остаточно визначеною сумою заборгованості за процентами за користування кредитом станом на момент закінчення дії договору, як про це помилково вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. З розрахунку заборгованості, що був наданий позивачем разом із позовною заявою вбачається, що проценти нараховувались по зниженій ставці за період з 02 червня 2023 року по 04 серпня 2023 року включно. Починаючи з 05 серпня 2023 року по 17 листопада 2023 року включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці - 2 %. Отже, відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався належним чином, внаслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого планового платежу, почалось нарахування процентів за стандартною ставкою - 2%, а саме з 05 серпня 2023 року по 17 листопада 2023 року включно і після 17 листопада 2023 року не нараховувались.

07 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що при сумі тіла кредиту 28 000,00 грн товариство вимагає від нього повернення грошових коштів в розмірі 136 959,02 грн, що є необґрунтованою, безпідставно завищеною. Вказав, що позивачем не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Вважав, що нарахована комісія в розмірі 4 200,00 грн та 2 100,00 грн є незаконною.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» оскаржує рішення суду лише в частині відмовлених у стягненні відсотків, тому в іншій частині рішення суду судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що позивач не довів суму прострочених платежів за відсотками в розмірі 96 007,37 грн, тому вона підлягає стягненню в меншому розмірі 44 567,78 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 462147-КС-002 про надання кредиту в електронній формі через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/, а також пропозиція укласти договір (оферта) № 462147-КС-002 про надання кредиту, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 462147-КС-002 про надання кредиту.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 28 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та на умовах, визначених правилами надання споживчих кредитів, договором про надання кредиту. Також зазначено, що строк кредиту - 24 тижнів; стандартна процентна ставка в день - 2%, фіксована; знижена процентна ставка в день - 1,15111996, фіксована; комісія за надання кредиту 4 200,00 грн; термін дії договору до 17 листопада 2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту -72 840,00 грн; орієнтовна річна процентна ставка 9 197,27 процентів.

Пунктом 3.2.3 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник, зокрема передбачено 12 платежів по 6 070,00 грн.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 UA-6572. Він містить його податковий номер, адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 (а.с.18-35).

13 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено пропозицію укласти додаткову угоду (оферта) до договору № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року, додаткову угоду № 1 до договору № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року (додаткова угода), відповідно до умов яких кредит збільшується на 14 000,00 грн, та кредитодавець на умовах, викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит, збільшений на 14 000,00 грн у строки та на умовах, викладених в договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 42 000,00 грн. Комісія за зміну умов договору складає 2 100,00 грн.

Додаткову угоду підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 UA-7076. Він містить його податковий номер, адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 (а.с.57-64).

Як вбачається з анкети клієнта від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 сума бажаного кредиту - 28 000,00 грн, дата отримання кредиту - 02 червня 2023 року, зазначено електронну адресу, фінансовий номер телефону та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_2 (а.с.69).

З наданого Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» листа № 20.1.0.0.0/7-240325/31355 від 26 березня 2024 року та виписки вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 та 02 червня 2023 року на його картку зараховано 28 000,00 грн, а 13 липня 2023 року - 14 000,00 грн (а.с.112-115).

За розрахунком заборгованості за вказаним кредитом ОСОБА_1 має заборгованість. Станом на 12 лютого 2024 року в розмірі 136 959,02 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 40 951,65 грн; суми прострочених платежів за процентами 96 007,37 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України)

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року та додаткової угоди від 13 липня 2023 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки договір та додаткова угода укладені на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписав їх одноразовими ідентифікаторами UA-6572 та UA-7076, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайті товариства такі договори не були би укладені.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Договори містять податковий номер ОСОБА_1 , адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, номер телефону.

Доказів того, що банківська картка з номером НОМЕР_2 , зазначена в договорі № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року та додатковій угоді від 13 липня 2023 року не належить ОСОБА_1 та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, ОСОБА_1 на спростування отримання кредитних коштів не надано. Навпаки матеріали справи містять належні, допустимі та достовірні докази щодо цього, зокрема виписка по рахунку.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року, додаткової угоди № 1 від 13 липня 2023 року та отримання ОСОБА_1 коштів на загальну суму 42 000,00 грн.

Що стосується нарахованих відсотків, колегія суддів виходить з наступного.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору строк кредиту - 24 тижнів; стандартна процентна ставка в день - 2%, фіксована; знижена процентна ставка в день - 1,15111996, фіксована; термін дії договору - до 17 листопада 2023 року.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України).

Таким чином за умовами договору № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року та додаткової угоди № 1 від 13 липня 2023 року сторони погодили строк кредитування 24 тижнів, тобто 169 днів з 02 червня 2023 року по 17 листопада 2023 року.

Також як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 16 червня 2023 року сплачено в рахунок погашення заборгованості 6 070,00 грн, з яких 4 834,65 грн - в рахунок погашення відсотків за користування, 1 235,35 грн в рахунок погашення комісії; 30 червня 2023 року 6 070,00 грн, з яких 4 512,34 грн в рахунок погашення відсотків за користування, 1 557,66 грн - в рахунок погашення комісії; 15 липня 2023 року 9 010,00 грн, з яких 668,35 грн - в рахунок погашення кредиту, 4 834,66 грн в рахунок погашення відсотків за користування, 3 506,99 грн в рахунок погашення комісії; 31 липня 2023 року - 190,00 грн в рахунок погашення кредиту; 11 серпня 2023 року сплачено 190,00 грн в рахунок погашення кредиту (а.с.49-52).

Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у загальній сумі 96 007,37 грн за період дії кредитного договору, з урахуванням сплаченої ОСОБА_1 суми та позовних вимог

(за період з 02 червня 2023 року по 12 липня 2023 року: 28 000,00 грн х 1,15111996% (застосовувалась знижена відсоткова ставка) х 41 день = 13 214,86 грн;

за період з 13 липня 2023 року по 14 липня 2023 року: 42 000,00 грн х 1,15111996% х 2 дні = 966,94 грн;

за період з 15 липня 2023 року по 31 липня 2023 року: 41 331,65 грн х 1,15111996% х 17 днів = 8 088,21 грн;

за період з 01 серпня 2023 року по 04 серпня 2023 року: 41 141,65 грн х 1,15111996% х 4 дні = 1 894,36 грн;

за період з 05 серпня 2023 року по 11 серпня 2023 року: 41 141,65 грн х 2% (з цього часу застосовувалась стандартна відсоткова ставка) х 7 днів = 5 759,83 грн;

за період з 12 серпня 2023 року по 17 листопада 2023 року: 40 951,65 грн х 2% х 98 днів = 80 265,23 грн;

13 214,86 грн + 966,94 грн + 8088,21 грн + 1894,36 грн + 5759,83 грн + 80 265,23 грн = 110 189,43 грн 14 181,65 грн (сплачена сума в рахунок погашення відсотків) = 96 007,78 грн. При цьому позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками в розмірі 96 007,37 грн).

В свою чергу відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Крім того, з позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач не звертався.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за відсотками за користування кредитом № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року та додаткової угоди № 1 від 13 липня 2023 року в розмірі 96 007,37 грн за період з 02 червня 2023 року по 17 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено в повному обсязі, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 366,23 грн, а всього 3 788,63 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за відсотками за користування кредитом № 462147-КС-002 про надання кредиту від 02 червня 2023 року та додаткової угоди № 1 від 13 липня 2023 року в розмірі 96 007,37 грн за період з 02 червня 2023 року по 17 листопада 2023 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судового збору розмірі 1 512,59 грн скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 3 788,63 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

Н. П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 05 серпня 2024 року.