Справа № 309/3770/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року, ухвалене головуючим суддею Піцуром Я.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між нею та АТ «Альфа-Банк» 02.02.2021 укладено попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 . Однак вже тривалий час відповідач вривається на її земельну ділянку з погрозами, говорячи, що все це його. З цього приводу викликалася поліція. Через такі дії вона не може користуватися майном.

Посилаючись на викладене та приписи ст.ст. 319, 391 ЦК України ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні майном, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 пред`явила позов до ОСОБА_1 , третя особа АТ «Альфа-Банк», про усунення перешкод у користуванні майном.

Позов вмотивовано тим, що вона є власником приміщення кафе та гаражу, 91% готовності, за адресою АДРЕСА_2 , яке придбала з прилюдних торгів. Таке майно є фактично її з чоловіком ОСОБА_2 спільною сумісною власністю і в ньому вони мають намір відкрити магазин, зробити ремонти. Однак ОСОБА_1 постійно вчиняє їм перешкоди у користуванні належним майном, закриває ворота, вчиняє сварки самовільно змінила замки, чим обмежує право користування. Іншого проходу до належного їм на праві власності майна як окрім через земельну ділянку, що належить чоловіку позивачки ОСОБА_4 не існує.

Посилаючись на викладене та приписи ст.ст. 319, 391 ЦК України ОСОБА_3 просила суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом надання ОСОБА_3 вільного доступу до незавершеного будівництвом приміщення кафе та гаражу за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном - відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні майном шляхом надання ОСОБА_3 вільного доступу до незавершеного будівництвом приміщення кафе та гаражу за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 гривень.

Додатковим рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року заяву представника третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно захоплене приміщення гаражу, який знаходиться в незавершеному будівництвом приміщенні кафе та гаражу за адресою АДРЕСА_2 . та належить на праві власності ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовної заяви та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги вказує на те, що між сторонами існує спір щодо належного їй майна, яким вона користується. Зазначає, що ОСОБА_2 чиняться незаконні дії щодо проникнення на належну їй земельну ділянку, з приводу чого вона змушена звертатися до працівників поліції.

Щодо придбання ОСОБА_3 нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_2 (які належали її чоловіку) на аукціоні, то зазначає, що на розгляді в суді перебувають справи щодо визнання незаконним такого аукціону. Крім того, майно, яке придбала ОСОБА_3 , не виділено в натурі і невідомо де воно знаходиться, у спірному будинку ніколи не було кафе, а тому, не відомо яке приміщення придбала ОСОБА_3 і які перешкоди їй чиняться.

Вказує, що саме відповідачем чиняться їй перешкоди у користуванні належним майном і вказане підтверджено допустимими доказами, які суд першої інстанції не взяв до уваги.

Крім того, задовольнивши позов ОСОБА_3 , порушено право власності на земельну ділянку АТ «Альфа банк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне майно належить ОСОБА_3 , яке придбано нею з електронних торгів і в силу ст. 120 ЗК України вона набула право власності на земельну ділянку за місцем знаходження майна, тому ОСОБА_1 не вправі вчиняти перешкоди у користуванні спірним майном ОСОБА_3 та співвласнику ОСОБА_2 .

При цьому суд першої інстанції вважав первісний позов ОСОБА_1 необґрунтованим та не доведеним, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні такого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки площею 0,0197 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:021:0089, за адресою АДРЕСА_2 , а також житлового будинку за вказаною адресою (2-й поверх) є АТ «Альфа-Банк», власником незавершеного будівництвом кафе та гаражу за даною адресою є ОСОБА_3 (а.с. 108, 109, 114, 115).

02.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого сторони зобов`язалися у майбутньому укласти належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0197 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:021:0089, за адресою АДРЕСА_2 (а.с.3-8).

Зі змісту п.п. 1.1, 2.2, 2.3 та 6.1 попереднього договору слідує, що сторони зобов`язалися укласти основний договір протягом 60 календарних днів з дати формування забезпечувального платежу у розмірі 91 000 грн., який повинен бути перерахований частинами не пізніше 02.02.2024.

Також згідно Розділу 3 попереднього договору, майно, до моменту укладення основного договору, передається покупцю на строкове зберігання.

02.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого сторони зобов`язалися у майбутньому укласти належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 90 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9-14).

Зі змісту п.п. 1.1, 2.2, 2.3 та 6.1 попереднього договору сліду, що сторони зобов`язалися укласти основний договір протягом 60 календарних днів з дати формування забезпечувального платежу у розмірі 819 964 грн, який повинен бути перерахований частинами не пізніше 02.02.2024. Також згідно Розділу 3 попереднього договору, майно, до моменту укладення основного договору, передається покупцю на строкове зберігання.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №422923 від 01.08.2019, щодо продажу іпотечного майна незавершеного будівництвом приміщення кафе та гаражу, загальною площею 89,52 кв.м., готовністю 91%, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , переможцем торгів стала ОСОБА_3 (а.с.67).

23.08.2019 В.о. начальника Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області складено акт про реалізацію предмета іпотеки - незавершеного будівництвом приміщення кафе та гаражу, загальною площею 89,52 кв.м., готовністю 91%, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 ; де боржником вказаний ОСОБА_4 ; переможець електронних торгів є ОСОБА_3 (а.с.66).

02.12.2019 приватним нотаріусом Хустського РНО Чіжмарь С.І., у відповідності до ст. 47 ЗУ «Про іпотеку», видано свідоцтво про придбання майна з електронного аукціону, згідно якого посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності незавершене будівництвом приміщення кафе та гаражу, загальною площею 89,52 кв.м., готовністю 91%, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.69).

Цього ж дня здійснено державну реєстрацію прав власності на вказане майно за ОСОБА_3 незавершеного будівництвом кафе та гаражу (1-ий поверх) (а.с.68).

Після придбання майна з прилюдних торгів ОСОБА_3 направлялася вимога попередньому власнику ОСОБА_4 щодо не вчинення перешкоду користування таким майном, його звільнення (а.с.70, 71).

Також відповідно до довідки про результати розгляду матеріалів ЄО Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 08.07.2021, було розглянуто звернення ОСОБА_2 , яка звернулася до поліції щодо прийняття міри до ОСОБА_1 , яка не пускає його до магазину за адресою АДРЕСА_2 . В результаті звернення було опитано ОСОБА_2 , який повідомив, що ОСОБА_1 повісила на ворота навісний замок та не пускає його до магазину. В результаті звернення було опитано ОСОБА_1 , яка повідомила, що не пускає ОСОБА_2 на її земельну ділянку, оскільки вона є власником та не змушена пускати вказаного громадянина до закінчення рішення суду (а.с.72).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки ОСОБА_3 доведено, що ОСОБА_1 порушує її право на користування належним їй об`єктом нерухомості, незавершеного будівництвом кафе та гаражу, яке знаходиться на 1-му поверсі будинку за адресою АДРЕСА_2 , та відповідно земельною ділянкою на якому розміщене таке майно. Тим паче, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що власником земельної ділянки площею 0,0197 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:021:0089, та житлового будинку ( АДРЕСА_3 є вона, а не АТ «Альфа-Банк». Тоді як АТ «Альфа-Банк» не вповноважувало ОСОБА_1 діяти від його імені та захищати його права в судовому порядку.

А звідси, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні майном, що виключає підстави для задоволення заявлених нею вимог.

Тому, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді :