справа № 691/620/24
провадження № 2-о/691/45/24
УХВАЛА

29 серпня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник заінтересованої особиГоловного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, подав через Електронний суд відзив на позовну заяву (ЕС-3502/24-Вх від 21.06.2024 року). В обґрунтування якого, зазначив, що заявник звернувся з заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки від 12.09.2023 № А-301/05-02 виданої Добровеличківською селищною радою Кіровоградської області, у якій містяться не відповідність особистих даних в частині відпрацьованих вихододнів за період роботу з 1983 по 1987 рік. Зокрема, як стверджує заявник, за вказаний період згідно книги обліку розрахунків по оплаті праці не було вказано або частково вказано його ім`я та по-батькові. На думку останнього така невідповідність в зазначенні його прізвища та по-батькові стала відмовою у зарахуванні необхідного страхового стажу за період роботи у СВК «Весна» та як наслідок у призначенні пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 20.12.2023 № 73 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Таким чином, підставою такого звернення слугував той факт, що у зазначених вище документах не вірно було зазначено особисті дані заявника, які не відповідали його паспортним даним.

З наданих заявником документів встановлено, що на підтвердження наявності страхового стажу у спірному періоді його трудової діяльності з 1983 по 1987 роки заявник надав архівну довідку від 20.12.2023 №73 однак в зв`язку із вищенаведеними розбіжностями, Головним управлінням було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком та роз`яснено порядок оскарження вказаного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Закону № 1058-IV застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

З наведеного висновується, що між учасниками справи наявний спір щодо наявності/відсутності у заявника страхового стажу, що є визначальним критерієм при прийнятті відповідного рішення органами пенсійного фонду.

Ініційоване питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом визнання належності заявникові архівної довідки як правовстановлюючого документу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника підстави для визнання наявності у нього страхового стажу, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Рішення органом пенсійного фонду щодо відсутності у заявника факту, що має юридичне значення, було прийнято у позасудовому порядку.

При цьому слід звернути увагу, що архівна довідка є документом архівної установи, оформленими відповідно до законодавства, що містить інформацію про предмет запиту на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних (ст. 1 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи»), тобто архівні довідки не є правовстановлюючими документами, а тому такий факт не може бути встановлений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Встановити факт належності архівної довідки на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у перерахунку пенсії за віком.

У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову. Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, надані документи, зокрема архівна довідка, трудова книжка, свідоцтво про народження та військовий квиток не можуть бути належними та допустимими доказами в частині зарахування страхового стажу за період роботи, і унеможливлюють право особи у перерахунку пенсії за віком.

У даному спорі заявником не вірно обрано спосіб захисту, позаяк наведені обставини пов`язані з відмовою контролюючого органу у перерахунку пенсії за віком, а тому вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в межах адміністративного судочинства, шляхом визнання не правомірних дій з боку уповноваженого органу з наступним вирішенням спору про право. В іншому випадку обраний спосіб захисту заявника буде суперечити принципам цивільного судочинства та п. 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження.

На підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням норм ЦПК України, Інструкції № 58, постанови ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», практики Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеної у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20), просили суд, заяву залишити без розгляду, судове засідання провести без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Вислухавши заявника, врахувавши пояснення заінтересованої особи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження - є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктами 103, 104, 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року справа № 560/17953/21, зазначено, що статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки, представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , суд вважає, що в даному разі існує спір про право, а тому заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може і її слід залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення юридичного факту, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення.

Повний текст виготовлений 30.08.2024 року.

Суддя В. О. Черненко