Справа № 157/337/24
Провадження №2/157/207/24
УХВАЛА

08 серпня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

встановив:

ТзОВ «УМ Факторинг» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору № 3493630 від 27 лютого 2023 року у розмірі 73800 гривні, з яких: 9000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 64800 гривень заборгованість за відсотками, а також судові витрати у розмірі 9028 гривень, з яких: 3028 гривень сплачений судовий збір та 6000 гривень витрати на правничу допомогу. В обґрунтування вимог зазначає, що 27.02.2023 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено договір № 3493630 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідачка отримала позику у розмірі 9000 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу - поповнення карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2% від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2. та 1.4.1. Договору). Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: Сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які відповідачкою не були погашені. Крім того, у відповідності до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Станом на 01.12.2023 відповідачка борг та нараховані відсотки не погасила, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3493630 від 27.02.2023. У подальшому 10 листопада 2023 року ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передала право вимоги за кредитним договором № 3493630 від 27.02.2023 ТзОВ «УМ Факторинг» (позивачу) у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу № 10112023 від 10 листопада 2023 року. Відповідно до діючого договору, на якому ґрунтується цей позов, право вимоги передане позивачу згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023. Згідно з порядком, визначеним ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачка зареєструвалася на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://credit7.ua/ для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила особу шляхом фотофіксації особи з ідентифікаційним документом, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. В подальшому для здійснення підпису відповідачці був направлений на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор Н468, у повідомлення, та відповідно відповідачка ввела цей пароль у ІТС, чим підтвердила акцептування договору. Тобто підписання договору № 3493630 про надання споживчого кредиту від 27.02.2023 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачка з умовами договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням договору та отриманням кредиту. Окрім того, замовлені кошти були переказані на рахунок відповідачки, зазначений останньою у кредитному договорі - п.2.1. Кошти були витрачені відповідачкою, тому вона, у тому числі своїми діями, підтвердила факт укладення договору. Перерахування кредиту, відповідно до умов договору № 3493630, здійснювалося поповненням банківської картки № НОМЕР_1 компанією ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (), яка має відповідний дозвіл та на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 з ТзОВ «Лінеура Україна», що підтверджується листом від 30.11.2023 вих. № 3652. Відповідно до листа від 30.11.2023 вих. № 3652, відповідачці було перераховано 9000 грн, № Транзакції в системі iPay.ua - 206076089, номер картки НОМЕР_1 . Відповідно до п. 1.3. договору строк кредиту 360 днів. За умовами кредитного договору існує два види процентної ставки: стандартна процентна ставка 2% у день - п. 1.4.1 договору; знижена процентна ставка 0,01% в день - п. 1.4.2. договору. Стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується у разі, коли клієнт протягом тридцяти календарних днів сплатить кошти. Враховуючи те, що відповідачка не виконала умови договору № 3493630 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.02.2023, позивач застосовує стандартну процентну ставку - 2% на строк 360 днів. Оскільки відповідачка не повернула своєчасно суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, тому вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала. За таких обставин на відповідачку має бути покладена відповідальність за невиконання зобов`язання, встановлена договором та чинним законодавством України. Розрахунок заборгованості: сума кредиту - 9000 грн, 360 днів - 2% в день, 9000 грн.* 2% * 360 днів = 64800 грн. - заборгованість за відсотками; 64800 (заборгованість за відсотками) + 9000 (тіло кредиту) = 73 800 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором 73800 грн. Враховуючи норму ст. 1046 ЦК України, доказом в справах про повернення кредиту є доказ, який підтверджує передання грошей відповідачці, цим доказом може бути банківська виписка або платіжне доручення, або інший документ від платіжної компанії. У позовній заяві позивач обґрунтував, що кредитні кошти були отримані відповідачкою на банківську картку - п. 2.1. кредитного договору. Однак, докази, які можуть підтвердити це, знаходяться у AT «ПриватБанк» (, місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), який є емітентом платіжної картки № НОМЕР_1 , що належить відповідачці. Позивач є суб`єктом приватного права та згідно з діючим законодавством обмежений в доступі до конфіденційної та банківської інформації відповідачки й не може надати суду докази щодо зарахування кредитних коштів на її картку. Отже, позивач вважає, що вищезазначеними законами (матеріальна норма, яка має вищу сили відносно процесуальної норми) чітко встановлено порядок надання відповідних доказів. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, позивач повинен вказати вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Причини неможливості самостійного отримання цього доказу є обмеження на рівні законів - ст. 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Оскільки нормою матеріального права прямо заборонено надання позивачу вищезазначеної конфіденційної та банківської інформації відносно відповідачки, тому звернення з відповідним клопотанням до банківської установи є як мінімум недоцільним, а як максимум може бути розцінено банківською установою як зловживання позивачем правами. Тому, зважаючи на норму п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, витребуваний доказ не може бути отриманий позивачем самостійно саме з причини існування на те прямої заборони. Також, відповідно до умов кредитного договору (розділ 2 «Порядок та умови надання кредиту»), сума кредиту перераховується товариством клієнту протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення такого договору. Отже, обґрунтованим є прохання про те, щоб період надання банківської виписки складав не день фактичного укладення кредитного договору, а плюс три дні від дати укладення договору, оскільки, грошові кошти могли бути зараховані на картковий рахунок відповідачки протягом цих 3 робочих (банківських) днів. Враховуючи вищенаведене, позивач не може надати докази щодо перерахування кредитних коштів та, користуючись правом, заявляє клопотання про витребування доказів. Як вбачається з матеріалів, кредитні кошти були отримані відповідачкою на виконання умов договору № 3493630 від 27.02.2023 шляхом поповнення банківської картки № НОМЕР_1 компанією ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (), відповідно до договору ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 з ТОВ «Лінеура Україна», відповідачці було перераховано 9000 грн на номер картки НОМЕР_1 , транзакція номер в системі iPay.ua-206076089. Для підтвердження відомостей про особу та отримання достовірної інформації про зарахування кредитних коштів саме на картковий рахунок відповідачки необхідна інформація про повний номер карткового рахунку, яку самостійно отримати позивач не має права з огляду на те, що зазначена інформація відноситься до таємниці надавача платіжних послуг. Тобто, докази які можуть підтвердити достовірність відомостей картки № НОМЕР_1 та належність її відповідачці й ідентифікувати особу отримувача кредитних коштів, знаходяться у ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04080, м. Київ, вулиця Нижньоюрківська, будинок 45-А) й зазначені дані щодо повного номеру картки отримувача кредитних коштів отримати самостійно позивач не має змоги, у зв`язку з таємницею надавача платіжних послуг. Оскільки нормами матеріального права прямо заборонено надання позивачу вищезазначеної інформації відносно відповідача, тому звернення з відповідним клопотанням до надавача послуг є зловживанням позивачем (або представником позивача - адвокатом) своїми правами, витребуваний доказ не може бути отриманий позивачем самостійно саме з причини існування прямої заборони. Інформація щодо повного номеру картки отримувача кредитних коштів - відповідачки за карткою № НОМЕР_1 , яка належить відповідачці, знаходиться у ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04080, м. Київ, вулиця Нижньоюрківська, будинок 45-А) та зазначені дані мають значення для справи й необхідні для підтвердження достовірності заявлених вимог про особу отримувача кредитних коштів. Зважаючи на вказані обставини, позивач не може надати докази щодо повного номеру картки отримувача та, користуючись правом, заявляє клопотання про витребування зазначених доказів.

Ухвалою судді від 01 березня 2024 року позовну заяву ТзОВ «УМ Факторинг» прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Кот С.І. просить відмовити у задоволенні позову, не приєднувати до справи копію договору Факторингу № 10112023 від 10 листопада 2023 року, Витяг з реєстру прав вимоги №1 від 10.11.2023, опію кредитного договору № 3493630 від 27.02.2023 як докази, відмовити у клопотанні про витребування доказів у ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», у АТ «ПриватБанк» та в обґрунтування заперечення зазначає, що наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимог №1 від 10.11.2023 є продуктом творчості позивача, створений односторонньо в інтересах позивача і не може слугувати доказом права вимоги. Проте, суд має критично оцінити долучений витяг з Реєстру прав вимог, оскільки у наданому суду витягу з Реєстру вимог, по яким здійснюється уступка прав вимоги та у вказаному акті відсутні будь-які дані щодо суми коштів згідно з пунктом 3.1 договору факторингу № 1 від 10.11.2023. Сам договір факторингу не містить жодних даних щодо боржника (відповідача), інформації щодо договору кредиту, суми коштів. Натомість доданий Витяг з Реєстру прав вимоги є нікчемним, оскільки на ньому немає підписів сторін - Клієнта і Фактора. Наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимог № 1 від 10.11.2023 року не містить вказівки на те, що оригінал вказаного витягу було підписано представниками ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг». За таких обставин, суд має прийти до висновку, що за відсутності у матеріалах справи підписаного реєстру прав вимог, витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023 є неналежним доказом. Також надана суду копія договору факторингу не завірена в порядку передбаченому законом, тому копія договору Факторингу не може слугувати належним доказом по справі. Отже, можна дійти до висновку, що у позивача відсутні права вимоги щодо відповідачки, а тому у позовних вимогах необхідно відмовити. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази та платіжні документи, що підтверджують факт здійснення ТзОВ «УМ Факторинг» оплати на користь ТзОВ «Лінеура Україна» на виконання пункту 3.1 договору факторингу № 1 від 10.11.2023, саме по кредиту № 3493630 від 27.02.2023. Є платіжна інструкція на загальну суму 206140 грн 44 коп. У позивача відсутній оригінал кредитного договору, є лише копія неналежним чином оформленого документу. Якщо до суду надсилається копія документа, то вона має відповідати оригіналу, вірність копії або витягу документа має бути засвідчена печаткою організації і підписом уповноваженої особи або нотаріально. В матеріалах справи немає оригіналу або належним чином завірених доказів, які підтверджують отримання саме цієї суми кредиту саме відповідачем. Суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу були перераховані кредитні кошти саме в такій сумі, яка передбачена договором, їх тип та строк дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх аргументів. В позовній заяві та у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази переказу на картковий рахунок відповідачки зазначеної суми коштів. У матеріалах справи відсутнє підтвердження переказу кредитних коштів на картковий рахунок у вигляді первинних бухгалтерських документів. Також у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про картковий рахунок, на який була отримана позика. Є лише клопотання про витребування з ТзОВ «Українські платіжні рішення» інформації щодо повного номеру картки НОМЕР_1 , та клопотання про витребування у AT «ПриватБанк» розширеної виписки із зазначенням контрагента за період з 27.02.2023 по 02.03.2023 по рахунку за карткою НОМЕР_1 , які не можуть бути задоволені з наступних причин: позивач не пояснив причин, з яких докази не було подано разом з позовною заявою. Відповідачка жодних повідомлень про відступлення права вимоги не отримувала. У матеріалах справи відсутні докази надання відповідачці другого примірника кредитного договору. У самому кредитному договорі немає інформації, у скількох примірниках був укладений цей договір. У матеріалах цивільної справи відсутні докази надання відповідачці другого примірника договору. Позивач не надав доказів надіслання договору позичальнику.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначає, що 10.11.2023 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 10112023. Позивачем 13.11.2023 була проведена оплата первісному кредитору, що підтверджується платіжним дорученням № 487. Сторони по договору факторингу затвердили зразки форм, які вони підписують для виконання умов договору факторингу. Так у п. 1.4 договору факторингу № 10112023 від 10.11.2023 сторони домовились про затвердження форми Реєстру прав вимог, яке є додатком до договору. 10.11.2023 ТОВ «Лінеура Україна» передала, згідно з реєстром прав вимоги № 1, ТзОВ «УМ Факторинг» право вимоги на відповідача - п. 34. У матеріалах справи знаходиться витяг з реєстру прав, який був зроблений відповідно до вимог п. 12 глави 11 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України «Про Затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18.06.2015 №1000/5. Надані позивачем витяги виготовлені згідно з вимогами Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції від 18 червня 2015 № 1000/5, а відтак заперечення відповідача у цій частині є безпідставними. Заперечення відповідача щодо неправильності завірення копій доказів, які додані до позовної заяви, заявлені без урахування того, що приписами процесуального законодавства визначено дві форми подання до суду письмових доказів: у паперовій формі (в оригіналі або в належним чином засвідченій копії) або в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет. Відповідачка не враховує подання документів в електронній формі і відповідне їх посвідчення. Згідно п. 9.7.1. договору № 3493630 від 27.02.2023, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в Особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Наданими позивачем доказами підтверджується факт укладення кредитного договору відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи відповідачки у цій частині є в повній мірі безпідставними. Особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів. Належною є судова процедура витребування доказів від банківської установи у зв`язку з неможливістю самостійного ознайомлення позивача з матеріалами нотаріальної справи, оскільки вони захищені встановленою законом банківською таємницею і за відсутності у матеріалах справи заяви позивача про відмову та/або відкликання та/або залишення без розгляду клопотання про витребування доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 148/2383/19 та постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 635/9574/18. В контексті дотримання ТзОВ «Лінеура Україна» вимог щодо повідомлення клієнта про укладення договору факторингу протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення, то зміна кредитора відбулась відповідно до договору факторингу № 10112023 від 10.11.2023, який підписаний між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ», та реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023, вказаний договір відповідачкою не оскаржений, а тому має юридичну силу. В той же час, неповідомлення боржника про заміну кредитора не є підставою недійсності цього договору як згідно з вимогами закону, так і згідно з умовами цього Договору, і відповідно не може бути підставою відмови у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідачки, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Зазначена правова позиція викладена у постановах КЦС ВС від 06 лютого 2018 року у справі №278/1679/13-ц (номер 72124142) та від 06.02.2019 у справі №361/2105/16-ц (номер 79805884). Посилання відповідачки на постанову ВС від 20.05.2022 у справі №336/4796/18 є в повній мірі безпідставною, так як правова природа спірних правовідносин, які розглядалися у тій справі зовсім інша від тієї, яка є предметом розгляду у цій справі. Таким чином, доводи відповідачки зазначені у відзиві на позов не спростовують позовних вимог.

Представника позивача ТзОВ «УМ Факторинг» адвокат Калачик В.В. у судовому засіданні підтримав клопотання про витребування доказів з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Кот С.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів, посилаючись на те, що представником позивача не дотримано вимог частин 2, 4 ст. 83 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачки щодо клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з тим, частиною 4 ст. 81 ЦПК України встановлено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з частинами 1- 3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання про витребування доказів, а саме з ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» інформації щодо повного номеру картки НОМЕР_1 ОСОБА_3 та з АТ «ПриватБанк» розширеної виписки по цій картці із зазначенням контрагента за період з 27.02.2023 по 02.03.2023, заявлено позивачем одночасно з поданням позовної заяви до суду, обґрунтованість зазначеного клопотання наведена у змісті позовної заяви.

В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що зазначені у клопотанні докази підтверджують отримання відповідачкою на підставі укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору кредитних коштів у розмірі 9000 грн., а щодо неможливості самостійно надати докази - на встановлену законом таємницю надавача платіжних послуг.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 70 Закону України «Про платіжні послуги» інформація про діяльність та фінансовий стан користувача, що стала відома небанківському надавачу платіжних послуг в ході обслуговування користувача та взаємовідносин з ним чи третіми особами під час надання платіжних послуг, є таємницею надавача платіжних послуг. Банк як надавач платіжних послуг під час обслуговування користувача та взаємовідносин з ним чи третіми особами в ході надання платіжних послуг відповідно до цього Закону зобов`язаний надавати інформацію про юридичних та фізичних осіб, що містить банківську таємницю, у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Статтею 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Таким чином, докази, які просить витребувати у своєму клопотанні, про яке вказано у позовній заяві, позивач, можуть підтвердити обставини, на які останній посилається як на підставу позовних вимог, та самостійно отримати ці докази позивач не має можливості, оскільки зазначена у них інформація містить банківську таємницю.

За таких обставин, безпідставним є доводи представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Кота С.І. щодо пропуску позивачем строку подання клопотання про витребування доказів і не вжиття заходів щодо самостійного їх отримання.

Разом з тим, з огляду на характер спірних правовідносин та обставини, які має намір підтвердити зазначеними доказами позивач, необхідним та достатнім є витребувати у АТ «ПРИВАТБАНК» розширену виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_1 ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) за період з 27 лютого 2023 року по 02 березня 2023 року включно по контрагентах ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке, згідно з доводами позивача, здійснило переказ коштів відповідачці, і ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», з яким, згідно з доводами позивача, уклала відповідачка кредитний договір.

Керуючись ст. ст. 81, 222, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати у АТ «ПРИВАТБАНК» розширену виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_1 ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) за період з 27 лютого 2023 року по 02 березня 2023 року включно по контрагентах ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

У решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата виготовлення повного судового рішення 13 серпня 2024 року.

Головуючий: О.В. Антонюк