У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2024 Справа №2-5512/11 Провадження №6/607/150/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчий лист №2-5512 від 21 грудня 2011 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виданий відносно боржника ОСОБА_1 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виконавчий лист №2-5512 від 21 грудня 2011 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 50 217,46 доларів США, що еквівалентно 400 318 (чотириста тисяч триста вісімнадцять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки, 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 3-6).

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2011 року, справа №2-5512/11, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 50 217,46 доларів США, що еквівалентно 400 318 (чотириста тисяч триста вісімнадцять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки, 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 21 грудня 2011 року на підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-5512/11 відносно боржника ОСОБА_1 . За цим виконавчим листом 06 лютого 2012 року другим відділом ДВС ТМУЮ відкрито виконавче провадження №31019681. Постановою державного виконавця Данилевич А. Б. від 06 лютого 2012 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на майно ОСОБА_1 26 червня 2012 року виконавче провадження №31019681 завершене та повернуто стягувачу виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згодом, 14 вересня 2012 року другим відділом ДВС ТМУЮ повторно відкрито виконавче провадження №34295724, відносно боржника ОСОБА_1 . Постановою державного виконавця Данилевич А. Б. від 17 вересня 2012 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на майно ОСОБА_1 29 березня 2013 року виконавче провадження №34295724 завершене та повернуто стягувачу виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявниця вказує, що згідно довідки АТ «Райффайзен Банк» від 24 березня 2023 року, виданої ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк» - відсутня.

Таким чином, на сьогоднішній день, заборгованість ОСОБА_2 перед АТ «Райффайзен Банк» відсутня, а тому, виконавчий лист №2-5512/11, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 21 грудня 2011 року відносно солідарного боржника ОСОБА_1 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, що буде підставою для зняття арештів, накладених на нерухоме майно ОСОБА_1 , які були вчинені в процесі відкриття виконавчих проваджень щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, оскільки є добровільне виконання боржником свого обов`язку перед стягувачем за межами виконавчого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 , та її представник, адвокатка Шмигельська О. В. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №753, розпискою, проте, 31 липня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокатка Шмигельська О. В. через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подала заяву про розгляд заяви без їхньої участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити з підстав ,викладених у заяві.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання.

Як вказано в частині 3 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Ознайомившись та вивчивши заяву, перевіривши, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2024 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №2-5512/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині копії рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2011 року, постановленого у цивільній справі №2-5512/11, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» (46001, м. Тернопіль, вул. Кардинала Й. Сліпого, 8, ідентифікаційний код: 21139067, розподільчий рахунок: № НОМЕР_3 в Тернопільській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Тернопіль, МФО: 338501) заборгованість в розмірі 50 217,46 доларів США, що еквівалентно 400 318 (чотириста тисяч триста вісімнадцять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» (46001, м. Тернопіль, вул. Кардинала Й. Сліпого, 8, ідентифікаційний код: 21139067, розподільчий рахунок: №290911787 в Тернопільській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Тернопіль, МФО: 338501) 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 35-36).

Відповідно до довідки про стан кредиту №81-23/2/10452 від 24 березня 2023 року, виданої директором департаменту операційного сервісу АТ «Райффайзен Банк», яка надана поручителю ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) в тому, що заборгованість за кредитним договором №223338034 від 29 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та АТ «Райффайзен Банк» - відсутня (а.с. 11).

Відтак, вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будьякої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Порядок і умови примусового виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 26 Закону початком примусового виконання рішення є винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

В силу частин 1 та 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, суд повинен враховувати права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

На необхідність врахування вищевикладених обставин при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звертав увагу Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №24671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі №686/5252/17.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону є закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріальноправові та процесуальноправові.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріальноправового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд встановив, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є добровільне виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2011 року в повному обсязі, що підтверджується довідкою про стан кредиту №81-23/2/10452 від 24 березня 2023 року, виданою директором департаменту операційного сервісу АТ «Райффайзен Банк», яка надана поручителю ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) в тому, що заборгованість за кредитним договором №223338034 від 29 серпня 2008 року укладеним між ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та АТ «Райффайзен Банк» - відсутня (а.с. 11).

Також суд звертає увагу на те, що виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №2-5512/11 повертався стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на той час, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отож, вбачається, що цей виконавчий документ не був виконаний, а відтак відсутність обов`язку боржника ОСОБА_1 , на час вирішення цієї заяви, перед стягувачем, виключає його виконання в подальшому.

Таким чином, враховуючи той факт, що рішення суду від 02 листопада 2011 року виконано в повному обсязі поза межами виконавчого провадження, суд вважає за можливе визнати виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №2-5512/11, із врахуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2024 року, якою відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №2-5512/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає до виконання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 259, 260, 261, 352354, 431, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Визнати виконавчий лист №2-5512 від 21 грудня 2011 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відносно боржника ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2011 року, у справі №2-5512/11, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» (46001, м. Тернопіль, вул. Кардинала Й. Сліпого, 8, ідентифікаційний код: 21139067, розподільчий рахунок: № НОМЕР_3 в Тернопільській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Тернопіль, МФО: 338501) заборгованість в розмірі 50 217,46 доларів США, що еквівалентно 400 318 (чотириста тисяч триста вісімнадцять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від імені якого діє Тернопільська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» (46001, м. Тернопіль, вул. Кардинала Й. Сліпого, 8, ідентифікаційний код: 21139067, розподільчий рахунок: №290911787 в Тернопільській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Тернопіль, МФО: 338501) 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я