ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1418/23

Провадження № 22-ц/4820/1228/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

П`єнти І.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Сторожук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року (суддя Бурлак Г.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про визнання частково недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»)звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/ подав заявку на отримання кредиту №103718213, вказана заява є у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №103718213 від 25.07.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Таким чином, ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит №103718213 від 25.07.2021 року (далі кредитний договір) з ТОВ «Мілоан» і на підставі платіжного доручення ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15000,00 грн. Однак, ОСОБА_1 не виконані належним чином кредитні зобов`язання щодо повернення наданого кредиту та сплати процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту внаслідок чого утворилася заборгованість.

12 листопада 2021 року згідно з договором відступлення прав вимоги №13Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103718213 від 25.07.2021 року на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», який відповідно набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 66000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49500,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1500,00 грн. - заборгованість за комісією. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору, однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

На підставі викладеного, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 66000,00 грн. заборгованості за кредитним договором №103718213 від 25.07.2021 року, судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи його тим, що 25.07.2021 року між ним та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №103718213. Проте, встановлений у договорі розмір процентів та пені перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності.

Сума компенсації становить понад п`ятдесят відсотків від суми кредиту, що в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та є підставою для визнання відповідних пунктів договору недійсними. Вважає, що пункти 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 1 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування, що становить до 365 % на рік, а також процентної ставки у розмірі 5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування, що становить до 1825% на рік, є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними пункти 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору про споживчий кредит №103718213 від 25.07.2021 року, який укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 66000,00 грн. заборгованості за кредитним договором №103718213 від 25.07.2021 року, 2147,20 грн. судового збору та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про визнання частково недійсним кредитного договору відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору (комісія за надання кредиту), тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 66000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49500,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1500,00 грн. - заборгованість за комісією.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання часткового недійним кредитного договору суд першої інстанції виходив із недоведеності таких позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про визнання частково недійсним кредитного договору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати за Договором відступлення прав вимоги №13Т від 12 листопада 2021 року, а тому ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не довело факту набуття прав вимоги за Договором споживчого кредиту №103718213 від 25 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та апелянтом.

Апелянт вважає, що сума заборгованості за договором споживчого кредиту недоведена, оскільки в матеріалах справи відсутній розрахунок суми заборгованості та невідомо, яким чином вона нарахована. Недоведеність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідно до ЦПК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторовові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У матеріалах справи відсутній доказ одержання ОСОБА_1 від ТОВ «Мілоан» або ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» такого повідомлення, а тому ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не довело наявність зобов`язання у ОСОБА_1 здійснювати платіж ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі до апеляційного суду не надходило.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом документи в електронному вигляді було надіслані в їх електронний кабінет 11.06.2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання частково недійсним кредитного договору, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 липня 2021 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ подав заявку на отримання кредиту №103718213. Після введення одноразового ідентифікатора, який було направлено електронним повідомленням (SMS) відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №103718213 від 25.07.2021 року( а.с.12).

Таким чином, ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит №103718213 від 25.07.2021 р. з ТОВ «Мілоан» строком на 30 днів і на підставі якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 15000,00 грн., а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 25 липня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 24 серпня 2021 року.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 21000,00 грн. (пункт 1.5 кредитного договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору). Доказом надання коштів у користування ОСОБА_1 є платіжне доручення №30304536 про нарахування коштів у сумі 15000,00 грн. на банківський рахунок відповідача (а.с.56).

Комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1 Договору).

Проценти за користування кредитом: 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2 Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6 Договору).

Із положень пункту 2.2.3 кредитного договору слідує, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пунктом 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену пунктом 1.6 договору. Якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно пункту 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6 договору.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

12.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги №13Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. ( а.с.26-33).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №103718213 від 25.07.2021 року та копії Витягу з Додатку №1 до договору факторингу №13Т від 12.11.2021 року (а.с. 59-60), заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 66000,00,00 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 15000 грн.;

- заборгованість за відсотками 49500 грн.;

- заборгованість за комісією 1500 грн.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до стаття 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII).

За змістом частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Із положень статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

З огляду на зазначене, оскільки позивач надав докази, які підтверджують факт домовленості між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 про надання кредиту і його повернення у визначенні строки зі сплатою визначених відсотків, та комісією за надання кредиту, скріплення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту, у встановлений кредитним договором строк не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти за користування кредитом суд першої інстанції позов задовольнив обґрунтовано.

На підтвердження доводів апеляційної скарги, щодо часткового повернення кредитних коштів, жодних доказів апелянт не надав.

Крім того, частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

В матеріалах справи наявний список згрупованих відправлень «Укрпошта Експрес», замовником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а одним з одержувачів поштового відправлення є ОСОБА_1 (а.с.52-55), що свідчить про направлення письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги боржникові.

Проте неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

І.В. П`єнта

О.І. Ярмолюк