Справа № 369/801/24
Провадження № 2/369/3809/24
08.07.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" про стягнення коштів, -
У січні 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яценко Євген Олександрович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" про стягнення коштів.
Вказує, що керуючись п.п. 8.4 п.8 Договору купівлі-продажу деривативу ОСОБА_1 направила 12 січня 2023 року до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» повідомлення про відмову від виконання означеного Договору купівлі-продажу деривативу із вимогами про підписання додаткової угоди про розірвання договору й про повернення коштів. Зазначає, що вказане повідомлення було отримане Відповідачем 16 січня 2023 року. Однак відповідач проігнорував вказане повідомлення у зв`язку з чим Додаткова угода про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу не була підписана.
Також 05 березня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" укладено Договір № 63/ОЗ-24 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Відповідно до п.1 вказаного Договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 та оплатити ціну таких прав у порядку та на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п.2.4, п. 2 вказаного Договору строк прийняття квартири АДРЕСА_3 , проектний буд.24 в експлуатацію 02 квартал 2021 року.
Зазначає, що відповідно до п.4.2 Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру Продавець бере на себе зобов`язання забезпечити дійсність проданих покупцю майнових прав на квартиру протягом строку дії цього Договору шляхом забезпечення будівництва об`єкта будівництва та готовності його до експлуатації; до того ж Продавець зобов`язується своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання.
Зазначає, що ТОВ «ЖК Нові теремки» затримало строки здачі в експлуатацію квартири АДРЕСА_4 .
Внаслідок невиконання ТОВ «КУА «Андере Рахтінген» та ТОВ «ЖК «Нові Теремки» договірних відносин, позивач направила на їх адреси повідомлення від 12 січня 2023 року про відмову від виконання вищевказаних умов договору купівлі-продажу деривативу і договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру із вимогами про підписання додаткової угоди про їх розірвання й про повернення коштів. Дані законні вимоги позивача залишились проігноровані.
Отже, у зв`язку із невиконанням договірних відносин, що складають предмет позову, на думку позивача, вона не може ні отримати у власність нерухомість, ні захистити своє майнове право у вигляді повернення належних їй грошових коштів відповідачами, сплачених за договором купівлі-продажу деривативу і договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.
ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» із Вимогою від 13 грудня 2023 року про повернення коштів. Вказана вимога отримана не була, грошові кошти не повернені.
Крім того, представник позивача зазначає, що така поведінка ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», завдає ОСОБА_1 страждань та втрат як майнового так і немайнового характеру.
У зв`язку із вищевказаним, просив стягнути з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 193 230, 00 грн., що складається з набутих без достатньої правової причини 173 230,00 грн. та відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.; та витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У судове засідання третя особа не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду пояснень або заперечень на позовну заяву не подав. Будь-яких заяв, клопотань від третьої особи станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Відповідно до п.2.1 Договору продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити Дериватив з визначеними у цьому пункті характеристиками.
Відповідно до п. 2.3. цей Договір реєструється на Товарній біржі «ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ» у повній відповідності з вимогами чинного законодавства України до даного правочину.
Відповідно до п.3.1. встановлено, що на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 180 375,00 грн. без ПДВ відповідно до пункту 196.1.1 статті 196 Податкового Кодексу України, що є еквівалентом 7 215,00 доларів США.
Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони погодили, що Покупець має право на свій розсуд на будь-якій стадії виконання цього Договору, незалежно від встановленого Сторонами графіку та порядку внесення чергових платежів, внести усю суму ціни Договору.
Пункт 4.2. Ціна деривативу встановлена в доларах США та оплачується в національній валюті України - гривні. Сторони прийшли до згоди: Встановити з 05 березня 2019 року по 11 березня 2019 року включно обмінний курс української гривні до долару США на рівні 25. Після сплину вищеозначеного терміну, встановити обмінний курс української гривні до долара США, згідно з офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, встановленим НБУ, на дату зарахування коштів на рахунок Продавця, якщо іншого не передбачено внутрішніми наказами Продавця. Обмінний курс української гривні до долара США, згідно внутрішніх наказів Продавця не може перевищувати офіційний обмінний курс української гривні до долара США, встановлений НБУ на дату зарахування коштів на рахунок Продавця.
Відповідно до п. 5.1. Продавець зобов`язується передати Покупцю Дериватив після підписання цього Договору шляхом укладення Акту прийому-передачі деривативу. Акт прийому-передачі деривативу підписується Сторонами після повної оплати деривативу за цим Договором. Підтвердженням Права Покупця на Дериватив є Акт прийому-передачі Деривативу, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.2. Договору). Зобов`язання Продавця щодо передачі Покупцю Деривативу згідно п. 5.1. цього Договору вважаються виконаними з моменту передачі Деривативу Покупцю на підставі Акту прийому-передачі Деривативу (п.5.3 Договору)
Відповідно до п. 8.4. Договору купівлі-продажу деривативу Відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана Продавцеві у будь-який момент строку ді Договору, реалізується через підписання Сторонами Додаткової угоди про розірвання Договору.
12 січня 2023 року ОСОБА_1 направила до ТОВ "КУА "Андере Ріхтінген" повідомлення про відмову від виконання Договору купівлі-продажу деривативу із вимогами про підписання Додаткової угоди про його розірвання та про повернення сплачених коштів.
Вказане повідомлення було отримане Відповідачем 16 січня 2023 року. Однак відповідач проігнорував вказане повідомлення у зв`язку з чим Додаткова угода про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу не була укладена.
05 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" укладено Договір № 63/ОЗ-24 купівлі-продажу майнових прав на квартиру.
За п.1.1. цього Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та у відповідності до п. 1 ст. 6 та ст. 656 ЦК України, Продавець зобов`язувався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язувався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , проектний буд. 24 та оплатити Ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.2.1. Договору №63/03-24 майнові права на квартиру являють собою права на отримання у власність квартири із наступними попередніми технічними характеристиками: найменування житлова квартира АДРЕСА_3 , проектний буд. АДРЕСА_6 .
Пунктом 2.4 Договору №63/03-24 визначено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію 02 квартал 2021 року.
Відповідно до п.3.1. Ціна майнових прав на квартиру на момент підписання Договору становить: 408 745,00 гривень, в тому числі ПДВ 68 124,17 гривень, що еквівалентно 16 349,8 доларів США.
Пунктом 4.2. цього ж договору передбачено, що продавець бере на себе зобов`язання забезпечити дійсність проданих покупцю майнових прав на квартиру протягом строку дії цього договору шляхом забезпечення будівництва Об`єкта будівництва та готовності його до експлуатації.
Пунктом 4.5 Договору передбачено, що відмова Покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана Продавцеві у будь-який момент строку дії Договору, реалізується через підписання Сторонами додаткової угоди про розірвання договору.
Керуючись п. 4.5 Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, ОСОБА_1 направила 12 січня 2023 року до ТОВ "ЖК "Нові Теремки" повідомлення про відмову від виконання означеного Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру із вимогами про підписання додаткової угоди про його розірвання й про повернення коштів.
Вказане повідомлення було отримане третьою особою 04 лютого 2023 року. Однак третя особа проігнорувала вказане повідомлення у зв`язку з чим Додаткова угода про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру не була укладена.
Таким чином, між позивачем та відповідачем, позивачем та третьою особою не були підписані додаткові угоди про розірвання договорів купівлі-продажу деривативу і договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно.
На цій підставі, 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» Вимогу (претензію) про повернення грошових коштів у сумі 173 230,00 грн. у семиденний строку від дня пред`явлення вимоги.
Вказана вимога (претензія) була отримана Відповідачем 25 грудня 2023 року. Таким чином, відповідачем були порушені зобов`язання перед позивачем, що пов`язані із поверненням грошових коштів.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання перед позивачем, що пов`язано із поверненням грошових коштів.
З наведеного суд приходить до висновку про порушення прав позивачки та необхідності їх захисту шляхом стягнення з ТОВ "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" грошових коштів, які утримуються відповідачем без належної правової підстави.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Представник позивача, обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди посилається на те, що позивач укладаючи договірні відносини с відповідачем та третьою особою мала реальний намір отримати в кінцевому результаті власне житло, однак внаслідок неналежного виконання ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «ЖК «Нові Теремки» своїх зобов`язань позивач не отримала ні кінцевого результату у вигляді квартири, ні повернення грошей, якими тепер фактично не може скористатись.
Таким чином, оскільки відповідач протягом тривалого часу не вживав дій для поновлення порушеного права позивача, остання змушена була вживати дій для захисту власного порушеного права.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання договірного зобов`язання, за яке позивачем були сплачені кошти, останній завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу його життя, хвилюванні через неповернення відповідачем позивачу сплачених останньою грошових коштів, розмір яких для неї є досить великою сумою, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, моральна шкода, заподіяна внаслідок невиконання договірного зобов`язання підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої вона завдана, з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних йому моральних страждань, а також з урахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивача, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат., суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно договору № 17/2023 про надання професійної правничої допомоги від 07.12.2023 року між адвокатським об`єднанням "ОСТІН" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Відповідно до п. 3.1 клієнт зобов`язався сплатити адвокатові гонорар, розмір якого складає гривневий еквівалент 1 100 доларів США.
Згідно акту приймання наданих послуг від 07.05.2024 року відповідно до Договору N 17/2023 від 07.12.2023 року виконавець виконав, а замовник прийняв послуги (правничої) допомоги, надані у період з 07.12.2023 року по 07.05.2024року та надав детальний опис виконаних робіт.
Відповідно до рахунків № 01/2023 від 07.12.2023 року, № 01/2024 від 10.01.2024 та № 02/2024 від 21.02.2024 року ОСОБА_1 сплатила на користь адвокатського об`єднання "ОСТІН" на виконання Договору № 17/2023 про надання професійної правничої допомоги від 07.12.2023 загалом 30 670,00 грн. Також, суд дійшов висновку, що АО "Остін" в силу дії положень п.п. 3.3. Договору N 17/2023 від 07.12.2023 року буде виставлено рахунок ОСОБА_1 в розмірі гривневого еквіваленту 400 (чотириста) доларів США відповідно до курсу АТ КБ "ПриватБанк" після (1) ухвалення рішення судом першої інстанції у справі, про яку йдеться у п.п. 1.1. даного Договору або (2) фактично отриманих Замовником коштів за його реквізитами після укладення даного Договору. Тобто, право на отримання цих коштів у АО "Остін" виникне пізніше, але в будь-якому разі виникне й обов`язок ОСОБА_1 оплатити такий рахунок, зокрема розмір гривневого еквіваленту 400 (чотириста) доларів США відповідно до курсу АТ КБ "Приват Банк" на дату розрахунку й підписання заяви від 14.05.2024 складав 16 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи № 369/801/24, не надходило.
Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У встановлений ЦПК України строк, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 07.12.2023 року між АО "Остін" та ОСОБА_1 договір про надання правничої (правової) допомоги, акт приймання наданих послуг від 07.05.2024 року відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 17/2023 року, квитанції про сплату послуг.
Таким чином, є документально підтвердженими витрат на правничу допомогу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі № 922/1163/18 від 06 березня 2019 року.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 932,30 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 46 670,00 грн.
З урахуванням викладеного й керуючись ст.ст. 11, 14, 15, 16, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 137, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у розмірі 173 230 (сто сімдесят три тисячі двісті тридцять) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 932 (тисяча дев`ятсот тридцять дві) грн. 30 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 46 670 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 .
Суддя: І.О. Фінагеєва