Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3929/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2009 року між ними укладено шлюб.

За час шлюбу народилися доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що спільне життя з дружиною у шлюбі розладилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів негативно відображаються на можливості спільного проживання. Останнім часом дружина контактів з сім`єю уникає. У веденні домашнього господарства не допомагає, ігнорує позивача та доньку. Весь тягар забезпечення та облаштування побуту сім`ї лежить на позивачеві.

Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні.

Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться.

Крім того, дружина ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов"язків, ніяким чином не піклується про своїх дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей і не надає ніякої фінансової підтримки.

Відповідачка жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування позивача та їх спільної дочки, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини із мамою та її участі у вихованні своєї дорчки.

А тому позивач просить шлюб розірвати та позбавити відповідачку батьківських прав відносно спільних дітей.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не заперечує та визнає (а.с.42-43).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву та висновок органу опіки та піклування Виноградівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.39-41).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

20.06.2009 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис №60 (а.с.7).

За час шлюбу у сторін народилися доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові.

Сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спір про поділ спільно набутого майна між сторонами відсутній.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їхнім дітям, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських (материнських) прав ОСОБА_2 суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні (а.с. 40-41).

Судом встановлено, що мати дитини не проживає з сім`єю, вона самоусунулася від своїх обов`язків по вихованню і утриманню своїх дітей, їх розвитком та станом здоров`я не цікавиться. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються фактично позивачем самостійно без участі та підтримки матері (а.с.40-41).

Відповідно до висновку орган опіки та піклуванння Виноградівської міської ради Закарпатської області від 29.08.2024 року № 01.14/2504 вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо її доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона не виконує батьківські (материнські) обов`язки утримання та виховання своїх дітей (а.с. 39-41).

Судом в процесі розгляду справи та дослідження доказів встановлено обставини - факти як кожен окремо так і в сукупності які можна розцінювати як ухилення від виховання дітей мамою, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення її до своїх батьківських (материнських) обов`язків.

У справі відповідачка не надала жодного доказу який би свідчив про те, що вона належним чином виконує батьківські обов`язки у вихованні дітей, має намір змінити свою поведінку, утверджує повагу до батьків, піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дітей, виховує малолітніх дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, тобто вчиняв/вчиняє активні дії на виконання вимог ст. 150 СК України.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що відповідачка, як мати, тривалий час, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своїх дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами на підставі яких суд дійшов до беззаперечного висновку про те, що відповідачка ухиляється від участі у вихованні своїх дітей, що слугує підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 200, 211, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Розірвати шлюб укладений 20 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 60.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30.08.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк