Провадження №2-н/389/380/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на її користь в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня звернення до суду і по 10 березня 2025 року, потім починаючи з 10 березня 2025 року в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника.

Відповідно до ст.162 ЦПК України, заяви про видачу судового наказу подаються до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що сторони по справі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.183, ч.3 ст.184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні норми містяться в п.4, 5 ч.1 ст.161 ЦПК України, які, на відміну від норм СК України, встановлюють додаткові вимоги щодо видачі такого наказу: така вимога має бути не пов`язаною із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з такими вимогами в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.3 ст.167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено оскарження судових наказів в апеляційному порядку, так само не передбачено можливість подання боржниками заяв про їх перегляд (у справах про аліменти).

Натомість, у разі незгоди боржника з судовим наказом про стягнення аліментів, існують два можливі варіанти для зміни їх розміру: перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й сина; факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа № 359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018).

Враховуючи такі аспекти цивільного процесуального законодавства суд має дуже виважено підходити до розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у наказному провадженні, виходячи із відсутності спору про право та достатності доказів, що обгрунтовують вимоги стягувача.

Так, відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спір про право являє собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існуючих прав та обов`язків або з приводу наявності (відсутності) правовідносин чи їх змісту та викликана цим неспівпадінням протилежна їх поведінка.

Під безспірністю вимог слід розуміти наявність достатніх та належних доказів високого ступеню достовірності, що визначають обґрунтованість вимог стягувача та малоймовірність захисту боржника.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу, оскільки суду не надано достатніх доказів для підтвердження того, що заявник та боржник проживають окремо, неповнолітні діти, проживають з заявником та знаходиться на її утриманні, а батько проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та сина.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки заяву подано з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, а саме вбачається спір про право.

На підставі викладеного, п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 увидачі судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного судупротягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали 09 вересня 2024 року.

Суддя Г.В. Берднікова