Номер провадження 2/504/876/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вінська Н.В.,

при секретарі Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Доброслав в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 177 774 гривні 07 копійок. При цьому позивач посилається на те, що 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №ОД14/03/2008/840-К/110 за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 46 000 (сорок шість тисяч) доларів США 00 центів в порядку та на умовах, визначених Договором.

За змістом пункту 1.1.2. Кредитного договору, ціллю Кредиту є придбання Автотранспортного засобу, а саме автомобіля, марки Subaru Tribeca, року випуску2007 білого кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований РЕВ-1 УДАІ ГУМВС України в Одеській області 19.03.2001 року, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого тим ж РЕВ 19 березня 2008 року.

Відповідно до пункту 7.3. Договору, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.

Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та видав ОСОБА_1 кошти у розмірі 46 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-22 від 20 березня 2008 року.

29 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Бані «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Договору «Автопакет» №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року. У відповідності до укладеного додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору наступного змісту:

- Конвертувати валюту кредиту в гривню по курсу НБУ на дату проведення операції та встановити розмір кредиту у сумі 485 043 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч сорок три) гривні 54 копійки.

- Встановити Фіксовану відсоткову ставку в розмірі 2 %, тип платежу - Ануїтет.

- В разі порушення умов Кредитного договору встановити відсоткову ставку в розмірі 13,2 %.

- Продовжити термін дії кредитного договору №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року до 01.02.2019 року.

- Встановити наступний графік погашення кредиту: у період з 20.11.2012 року по 01.02.2019 року (включно) - у розмірі не менше 6 785,11 грн.

26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 99.

За змістом пункту 171 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 за кредитним договором №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року.

Станом на момент звернення з позовом Відповідач не виконав умові Кредитного договору, що змушує ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутись до суду захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Ухвалою від 31.08.2023 року провадження у справі відкрито.

Направлена на адресу відповідача копія позовної заяви із додатками повернулась до суду із відміткою про відсутність адресата. Крім цього, відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №ОД14/03/2008/840-К/110 за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 46 000 (сорок шість тисяч) доларів США 00 центів в порядку та на умовах, визначених Договором.

За змістом пункту 1.1.2. Кредитного договору, ціллю Кредиту є придбання Автотранспортного засобу, а саме автомобіля, марки Subaru Tribeca, року випуску2007 білого кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований РЕВ-1 УДАІ ГУМВС України в Одеській області 19.03.2001 року, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого тим ж РЕВ 19 березня 2008 року.

За змістом пункту 1.1.4. Договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 19 березня 2015 року.

Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та видав ОСОБА_1 кошти у розмірі 46 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-22 від 20 березня 2008 року.

29 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Бані «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 де Договору «Автопакет» №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року. У відповідності до укладеного додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору наступного змісту:

- Конвертувати валюту кредиту в гривню по курсу НБУ на дату проведення операції та встановити розмір кредиту у сумі 485 043 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч сорок три) гривні 54 копійки.

- Встановити Фіксовану відсоткову ставку в розмірі 2 %, тип платежу - Ануїтет.

- В разі порушення умов Кредитного договору встановити відсоткову ставку в розмірі 13,2 %.

- Продовжити термін дії кредитного договору №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року до 01.02.2019 року.

- Встановити наступний графік погашення кредиту: у період з 20.11.2012 року по 01.02.2019 року (включно) - у розмірі не менше 6 785,11 грн.

26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 99.

За змістом пункту 171 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 за кредитним договором №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року.

Розмір Кредиту за Додатковим договором №1 до Кредитною договору складає 485 043,54 грн. Згідно Графіку платежів, розміщеного у Додатковому договорі №1 до Кредитного договору, сума одного платежу складає не менше 6 837,18 грн.

26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладений договір № GL2N79746 про відступлення права вимоги, за яким відповідно до пункту №171 Додатку № 1 до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 за кредитним договором №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року.

За змістом пункту 171 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення, вимоги від 26.02.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року складає 298 901,85 гривень, з яких основна сума боргу (тіло кредиту): 266 060,94 гривень та відсотки: 32 840, 91 гривень.

Позивач просить стягнути щомісячні платежі, що мали бути здійсненні відповідачем після 20 грудня 2016 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 177 774,07 грн. проте суд може погодитись із правомірністю заявлених ТОВ «Консалт Солюшенс» вимог виходячи із наступного.

Разом з тим судом шляхом моніторингу державного реєстру судових рішень, встановлено, що 16.07.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ОД 14/03/2008/840-К/110 від 20.03.2008 року у розмірі 401 400, 61 гривень. У подальшому ухвалою суду від 05.10.2015 року позовну вимогу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим виходячи із досліджених судом доказів слід дійти висновку, що після пред`явлення кредитором до відповідача ОСОБА_1 судового позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № ОД 14/03/2008/840-К/110 від 20.03.2008 року у розмірі 401 400, 61 гривень кредитор, незалежно від результату такого звернення, реалізував своє право на дострокове пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, тим самим змінив строк виконання основного зобов`язання. Тому, після спливу строку кредитування у первісного кредитора та у подальшому у позивача не було законних підстав продовжувати нараховувати відсотки та пеню за користування кредитом, нараховувати та отримувати ануїтетні платежі оскільки такі права кредитодавця припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Окрім того надані суду позивачем докази, є вибірковими та фактично та підтверджують лише укладення кредитного договору № ОД14/03/2008/840-К/110 від 20.03.2008 року, Додаткового договору № 1 до Договору «Автопакет» №ОД14/03/2008/840-К/110 від 20 березня 2008 року та перехід права вимоги за вказаними договорами до позивача. В той же час до суду не надано відомостей про здійснення чи не здійснення відповідачем погашення заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитними коштами; сплати штрафних санкцій, комісій та будь-яких інших платежів, здійснених позичальником на користь банку у зв`язку з укладанням та обслуговуванням вказаного кредитного договору, не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 (справі № 910/1238/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена зокрема у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та у постанові КЦС ВС від 03 лютого 2021 року у справі №707/1648/15-ц.

За змістом ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22листопада 1996року №543/96-В «Про відповідальність за не своєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням викладеного суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя : Вінська Н. В.