Справа № 450/14/24 Провадження № 2/450/3/24
21 серпня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
03 січня 2024 року представником позивача ОСОБА_8 подано докази на підтвердження скерування відповідачу позовної заяви з додатками.
Ухвалою від 04 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків описаних у такій.
05 січня 2024 року представником позивача ОСОБА_8 подано клопотання, яким усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Протокольною ухвалою від 22 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
19 червня 2024 року представником позивача ОСОБА_8 подано заяву про долучення доказів та додаткове обґрунтування позовних вимог. Вказав, що згідно інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області відповідачем 30 травня 2023 року та 22 лютого 2022 року відчужено 2 транспортні засоби, а саме загальний напівпричіп бортовий-Е «Shmitz S 01», 2011 року випуску, дата реєстрації якого 31 серпня 2018 року та спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е «Volvo FH 13.440», 2007 року випуску, дата реєстрації якого 10 липня 2020 року. Просив врахувати вартість таких при здійсненні поділу майна подружжя.
19 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_9 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомилась у вказаний день, про що розписалась у такій.
19 червня 2024 року представником позивача ОСОБА_8 подано заяву про долучення доказів на підтвердження скерування заяви про долучення доказів та додаткового обґрунтування позовних вимог відповідачу ОСОБА_2 .
В судове засідання 21 серпня 2024 року учасники розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, причини неявки суду не повідомили, однак у вказаний день представником позивача ОСОБА_8 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, а розгляд справи проводити у їх відсутності. Зауважив, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони з 13 листопада 1998 року по 04 липня 2022 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Пожарківською сільською радою Рожищенського району Волинської області, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 липня 2022 року у справі № 450/1157/22.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 листопада 2004 року Кременецькою сільською радою Рожищенського району Волинської області, вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09 жовтня 2006 року Кременецькою сільською радою Рожищенського району Волинської області, сторони є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім наведеного майна за період перебування сторін у шлюбі ними набуто транспортний засіб - загальний напівпричіп бортовий-Е «Schmitz S 01», 2011 року випуску, дата реєстрації якого 31 серпня 2018 року, дата перереєстрації на нового власника 30 травня 2023 року, який на праві приватної власності належав ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області № 31/3/117аз-5894-08-2023 від 15 грудня 2023 року, ринкова вартість якого згідно висновку про вартість експерта-оцінювача ОСОБА_10 від 05 червня 2024 року складає 447219 грн.; транспортний засіб - спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е «Volvo FH 13.440», 2007 року випуску, дата реєстрації якого 10 липня 2020 року, який на праві приватної власності належав ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспорного засобу серії НОМЕР_3 , дата перереєстрації на нового власника 22 лютого 2022 року, що підтверджується відповіддю РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях № 31/28/08/481-аз/05-2024-385-2024 від 18 червня 2024 року, ринкова вартість якого згідно висновку про вартість експерта-оцінювача ОСОБА_10 від 05 червня 2024 року складає 606767 грн.
Отже, загальна вартість набутого подружжям за період перебування у шлюбних стосунках майна, яке зареєстровано за кожним з них, в тому числі майнових прав, становить 23906921 грн.
Вартість набутого подружжям за період перебування у шлюбних стосунках майна, яке одноосібно відчужено відповідачем, становить 1053986 грн.
Загальна вартість майна подружжя, яке позивач пропонує при поділі визнати за нею складає 13923123 грн.
Загальна вартість майна подружжя, яке позивачем запропоновано у позовній заяві при поділі визнати за ОСОБА_2 , в тому числі майнові права, становить 9983798 грн.
У п. 24 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
В постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 203/284/17 висвітлена наступна позиція: «якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, вони повинні враховуватися при поділі майна подружжя. Умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя».
Водночас, відповідачем та його представником не спростовано і не подано доказів того, що отримані за розпискою грошові кошти були витрачені не в інтересах сім`ї.
Таким чином, об`єктом поділу спільного майна подружжя є наявне у них майно, в тому числі майнові права, вартістю 23906921 грн.
Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Так, вказаними правовими нормами встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, яка може бути спростована. Так, один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 гривня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
При цьому стороною відповідача не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на вказане майно.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом .
Щодо позовних вимог про визнання за позивачем та відповідачем права власності на спірне майно слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Враховуючи те, що право власності на частину майна зареєстровано за позивачем, а частину майна зареєстровано за відповідачем, таке право не підлягає повторному визнанню.
Крім цього, у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1502цс15 Верховний Суд України вказав, що у справі, яка переглядається, за змістом договору купівлі-продажу майнових прав позивачка отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.
Отже, підстави для визнання за відповідачем права власності на кладовку площею 3 кв.м., яка знаходиться між 6 та 7 поверхами шістнадцятої секції багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 , відсутні.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5368 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 42, 48, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 11, 325, 368, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69-71 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Здійснити поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м.; місце для зберігання автотранспорту № 5 загальною площею 24,6 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку, позначеного літ. «А-10», який розташований за адресою АДРЕСА_4 .
Здійснити поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_2 права на майнові права на кладовку площею 3 кв.м., яка розташована між 6 та 7 поверхами шістнадцятої секції багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 .
Здійснити поділ майна подружжя шляхом залишення у власності ОСОБА_2 транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача «Volvo FH 12.380», 2006 року випуску, дата реєстрації якого 30 березня 2021 року; транспортного засобу - загального напівпричепа тентованого «Kogel SN 24», 2011 року випуску, дата реєстрації якого 24 березня 2021 року; транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е «Volvo FH 13.460», 2011 року випуску, дата реєстрації якого 07 листопада 2020 року; транспортного засобу - загального напівпричепа бортового тентованого «Schmitz SCS 27», 2007 року випуску, дата реєстрації якого 04 листопада 2020 року; транспортного засобу - загального напівпричепа бортового тентованого «Schmitz SCS 27», 2010 року випуску, дата реєстрації якого 10 липня 2020 року; транспортного засобу - спеціалізованого напівпричепа рефрижератора-Е «Schmitz SКO 24/L-13.4», 2008 року випуску, дата реєстрації якого 15 січня 2019 року; транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача Е «Volvo FH 420», 2010 року випуску, дата реєстрації якого 28 серпня 2018 року; транспортного засобу - загального напівпричепа бортового тентованого «Fliegl SDS 350», 2007 року випуску, дата реєстрації якого 07 листопада 2017 року; транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е «Volvo FH 13.440», 2007 року випуску, дата реєстрації якого 03 листопада 2017 року; транспортного засобу - вантажного фургона ІЗО «Volvo FH 12», 1995 року випуску, дата реєстрації якого 13 квітня 2011 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5368 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складено 26 серпня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.