Провадження № 2-з/761/438/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Яцишина А.О.

представника заявника(відповідача) Каченюка О.І.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича, про забезпечення доказів в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

в провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 04.08.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено у вказаній справі підготовче судове засідання.

03.07.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича про забезпечення доказів у якому представник відповідача просив суд зобов`язати Київську міську прокуратуру надати матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001115 від 16.12.2020р., а саме записи розмов ОСОБА_2 із ОСОБА_4 та іншими особами; протоколи розшифровок розмов (протокол за результатами проведення негласних слідчий дій).

У заяві вказано, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа №761/24955/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю боргових розписок, за наслідком яких, як вважає позивач, спадкоємиця має сплатити борг позивачу. Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 02.12.2022 року Позивача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 статті 355 КК України з приводу примушування померлого до виконання цивільно-правових відносин. Більше того, дане кримінальне провадження розслідувалось спочатку за ч. 3 статті 189 КК України (Вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах). В даній справи застосовувались негласні слідчі розшукові заходи, в тому числі зняття інформації з телефонних переговорів позивача.

Так, представник відповідача вважає, що подані позивачем розписки якщо і були написані ОСОБА_4 , то під тиском, під загрозою застосування до нього фізичної сили та погрозами вбивства. Наразі, дані обставини підтвердити відповідачка не може, оскільки вирок Солом`янського суду було ухвалено без неї, без присутності представника відповідачки та/або будь-якої іншої особи, яка могла б представляти померлого (та/або майбутнього спадкоємця).

В заяві вказано, що представником відповідачки було направлено заяву до Київської міської прокуратури з проханням надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020р. (в тому числі з можливістю копіювання даних, що містяться на електронних носіях, в тому числі матеріали НСРД). До заяви було долучено документи на підтвердження вступу в спадщину після смерті ОСОБА_4 . Прокуратура відмовила у наданні таких даних, посилаючись на норми п.19. ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якої, спадкоємиця потерпілого дійсно не є стороною кримінального провадження. Таким чином, сторона даної справи позбавлена можливості ознайомитись та самостійно здобути докази на підтвердження своєї позиції в даній справі.

Заява мотивована тим, що у відповідності до положень статті 117 ЦПК України, зазначаємо, що в матеріалах кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020р. містяться докази щодо поведінки позивача з приводу написання спірних боргових розписок. Сторона відповідача позбавлена можливості отримати дані докази самостійно, про що надаються докази. Матеріали кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020р. знаходяться в Київській міській прокуратурі, яка здійснювала процесуальне керівництво у даному досудовому розслідуванні (вулиця Предславинська 45/9, м.Київ, 03151; ; Код ЄДРПОУ - 02910019; НОМЕР_1 ).

Також зазначено, що в засіданні 26.06.2024 подано нові докази, а саме флешку, як він заявив, із аудіо записами розмов. Представник заявника вважає, що позивач подав не всі розмов , а лише ті, які вигідно йому (як він вважає), оскільки в матеріалах кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020 міститься матеріали НСРД, в яких є записи всіх розмов між сторонами того провадження. Оскільки подані доказі доказу можуть бути використані при проведенні почеркознавчої експертизи та при ухваленні рішення судом вважає, що необхідно всебічність розгляду справи та рівність сторін. Крім того, вважає, що матеріали НСРЛ можуть бути знищенні по термінам зберігання.

В судовому засіданні представник заявника (відповідачки) підтримав вказану заяву та просив її задовольнити у повному обсязі із викладених в ній підстав.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви.

Вислухавши представника заявника (відповідачки) та позивача, дослідивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд: зобов`язати Київську міську прокуратуру надати матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001115 від 16.12.2020р., а саме записи розмов ОСОБА_2 із ОСОБА_4 та іншими особами; протоколи розшифровок розмов (протокол за результатами проведення негласних слідчий дій).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною другою вищезазначеної статті визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно із частиною першою статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Окрім того, аналізуючи зазначені вище положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Окрім того, згідно ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Разом із тим, в заяві представником відповідач не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, щодо виконання умови дійсної наявності підстав припускати, що вказаний в заяві засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Не обґрунтовано, яким чином вказана інформація має доказове значення по даній цивільній справі, зважаючи на заявлений предмет і підставу позову, окрім того суд враховує вимоги ст. 222 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117, 84, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 12.08.2024.

Суддя: