Справа № 587/669/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Річківської сільської ради Білопільського району про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем у АДРЕСА_1 . Згідно довідки Вирівського ліцею Річківської сільської ради Сумського району Сумської області від 03.01.2024 року № 01-23/2 дитина ОСОБА_4 проживає постійно з батьком ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 жодного разу не з`явилась до закладу освіти, не цікавилася навчанням та вихованням дитини. Відповідачка тривалий час мешкає за кордоном, вихованням дитини не займається, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною. Просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти на утримання дитини.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді.

Представник органу опіки та піклування Річківської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи у суді. У висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав батьківських прав ОСОБА_3 орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7).

На обґрунтування своїх вимог позивач послався на довідки з місця навчання дитини, з місця проживання дитини, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Так, згідно довідок Вирівського ліцею Річківської сільської ради Сумського району Сумської області від 12.01.2022 р. та 03.01.2024 року № 01-23/2 дитина ОСОБА_4 проживає постійно з батьком ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 жодного разу не з`явилась до закладу освіти, не цікавилася навчанням та вихованням дитини.( а.с.11-12)

Відповідно до довідки № 99 від 19.02.2024 року виданої Вирівським старостинським округом Річківської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_5 , 1951 р.н. та донькою ОСОБА_4 , 2011 р.н. ( а.с.13).

Відповідно до довідки № 71 від 03.02.2023 року виданої Вирівським старостинським округом Річківської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрована та не проживає ( а.с.17)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Річківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - з метою захисту прав та інтересів дитини, запобігання бездоглядності, орган опіки та піклування Річківської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , 1979 року народження відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.32, 40-41).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статей 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» - сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного культурного, інтелектуального, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості виховання дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за навчання, виховання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У пунктах 15, 16, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до положень ст.81ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідачки відносно їх доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Висновок органу опіки та піклування Річківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України).

Судом встановлено - і не оспорюється сторонами, що відповідачка з 2018 року поїхала на заробітки до Бєлгорода рф, де і перебуває до цього часу. Позивач пояснив суду, що відповідачка дійсно в 2018 році виїхала до Бєлгорода рф, де працювала кухарем, там же вийшла заміж. Її мати ОСОБА_6 живе в с. Лікарському Сумського району і вони спілкуються з відповідачкою; відповідачка також телефонує дитині.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що в 2018 році відповідачка їздила на заробітки до ОСОБА_7 , потім фактично стала постійно там проживати і додому поверталася всі рідше, з 2019 року живе в Бєлгороді.

Твердження позивача, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про те, що відповідачка не приїздить до дочки, яка проживає в с. Лікарському Сумського району, не проявляє до неї турботу, не надає необхідної допомоги ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Загальновідомий факт, що між Україною та рф, яка вдерлася на територію України, йде війна, на даний час всі дипломатичні стосунки з рф припинені, громадяни позбавлені можливості вільно пересуватися з території рф до України, між країнами відсутні будь - які транспортні зв`язки, не працює пошта, відсутня можливість здійснювати грошові перекази тощо. За таких обставин, стверджувати, що відповідачка, постійно проживаючи в м. Бєлгороді рф, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, немає підстав, оскільки відповідачка позбавлена об`єктивної можливості приїхати до дитини, з якою її розділяє лінія фронту, як не може і надсилати грошові перекази, приймати іншу участь у вихованні дитини тощо.

Що ж стосується тверджень позивача та свідків в тій частині, що відповідачка не цікавиться дитиною, то ці обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Так, свідок ОСОБА_5 , яка допитана за клопотанням позивача і є його матір`ю, пояснила суду, що коли в с. Лікарське Сумського району, за місцем проживання дочки ОСОБА_9 та місцем реєстрації відповідачки, прийшли документи з суду щодо позбавлення батьківських прав, то мати позивачки - ОСОБА_6 ,- повідомляла дочку - відповідачку по справі - про наявність такої справи в суді. Крім того, дочка ОСОБА_9 , щодо якої ставиться питання про позбавлення батьківських прав, повідомила, що в телефонній розмові з нею мати ОСОБА_10 цікавилася справою.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона є дочкою відповідачки та зведеною сестрою ОСОБА_4 ( від різних батьків). Свідок пояснила, що вона спілкується з матір`ю, яка живе в Бєлгороді рф, вона знає про справу, про позовні вимоги, вона про це розповідала своїй матері, яка після початку війни намагалася виїхати з Росії, але марно, не сталося, на даний момент вона не може приїхати в Україну. До війни мати їздила з рф додому в с. Лікарське Сумського району, забезпечувала зведену сестру ОСОБА_9 , спілкувалася з дитиною, надавала гроші на утримання дитини, а зараз у зв`язку з війною вона не може цього робити.

Судом було запропоновано ОСОБА_11 отримати від відповідачки, з якою вона спілкується, скриншот її заяви з приводу заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 31 липня 2024 року свідок ОСОБА_11 надала суду скриншот заяви відповідачки, отриманої свідком ОСОБА_11 від відповідачки ОСОБА_3 цій заяві відповідачка ОСОБА_3 повідомляє, що на даний час вона знаходиться за кордоном, в рф, куди вона до війни часто їздила на заробітки, привозила і надавала кошти на утримання дитини ОСОБА_4 , сама також брала участь у вихованні та утриманні дочки. а коли почалася війна, яка застала її в Росії, вона позбавлена можливості приїздити в Україну. Вона сумує за дитиною, майже кожного дня спілкується з нею телефоном, за першої нагоди приїде до дочки особисто, але на даний час такої можливості в неї немає. Фактично відповідачка зазначає, що вона з позовом не згодна і не розуміє, чого саме в такий несприятливий для неї час позивач вирішив звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, беручи до уваги, що її відсутність в Україні позбавляє її можливості належним чином захистити свої права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав у даному випадку не ґрунтується на законі, відсутні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, визначені, зокрема, статтею 164 Сімейного кодексу України, у відповідності з якою мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності з ст.ст. 12, 91 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачки ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164 , 169, 180, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко