22.08.2024 Справа № 363/1990/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Редкач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування, призначення опікуна та піклувальника, стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 позивач ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою, у якій, із урахуванням уточненої позовної заяви після усунення недоліків, просить:

позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначивши її опікуном рідну бабусю дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши його піклувальником рідну бабусю дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але неменше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (на кожну дитину), щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (на кожну дитину), щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та її чоловік - ОСОБА_6 проживають у належному їм будинку, який, фактично поділений на дві частини з окремими входами. В одній частині проживають вони та їхні онуки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а у другій - їхній син ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 , які є батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Позивач вказує, що відповідачі тривалий час (декілька років) ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не працюють, постійно вчиняють сімейні скандали, що супроводжуються в тому числі і бійками, обов`язки з утримання, виховання дітей не виконують. Частина будинку, де проживають відповідачі, не придатна для проживання неповнолітніх. Представниками органу місцевого самоврядування відповідачі характеризуються негативно. За повідомленням Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, відповідачі неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за статтями 184, 178, 175-1 КУпАП. Позивачка та її чоловік, які є бабусею та дідусем дітей, самостійно утримують дітей, виховують, забезпечують усім необхідним для життя, розвитку, навчання та відпочинку. Діти проживають з бабусею та дідусем, забезпечені належними санітарно-побутовими умовами проживання, навчаються в Катюжанському опорному ліцеї Димерської селищної ради, педагогами характеризуються з позитивної сторони. Директором та класним керівником зазначається, що батьки не беруть участі у виховному та навчальному процесі дітей, цим опікується бабуся. Згідно з наказами Служби у справах дітей Димерської селищної ради від 17.05.2023 №38 та 39, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах. 26.06.2023 Службою у справах дітей Димерської селищної ради складено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 батьківських прав відносно обох дітей. Рішенням виконавчого комітету Димерської селищної ради від 25.07.2023 №226 висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав затверджений. У січні 2024 року Службою у справах дітей Димерської селищної ради спільно з представником Вишгородського РУП проведено обстеження умов проживання дітей та їхніх батьків (окремо). Виявлено, що за період з липня 2023 року ситуація не змінилася, батьки продовжують зловживати спиртними напоями, проживають в антисанітарних умовах, з дітьми не спілкуються. Позивач вказує, що є усі підстави вважати, що відповідачі тривалий час умисно ухиляються від виконання усіх батьківських обов`язків щодо обох своїх дітей. Також, зважаючи на вік дітей, одночасно з позбавленням їхніх батьків батьківських прав, вони потребують встановлення над ними опіки та піклування. Позивачка здорова, працездатна, працює молодшою медичною сестрою в інституті хірургії та трансплантології ім.Шалімова, де характеризується позитивно, має стабільний дохід, забезпечена житлом, протипоказань медичного характеру щодо можливості бути опікуном не має, раніше не судима, батьківських прав не позбавлялась, тож може бути опікуном своїх онуків. За таких обставин, з метою захисту прав та інтересів дітей, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у вказаному судовому рішенні.

14.05.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, позивачем подано заяву про усунення недоліків до якої додано уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання призначеного на 12:30 17.06.2024, про що повідомлено учасників провадження.

На стадії підготовчого провадження брала участь позивач, інші учасники провадження не з`явилися, при цьому від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про підготовче провадження у справі, до суду не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.06.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, а також зобов`язано орган опіки та піклування Димерської селищної ради внести подання щодо доцільності призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та піклувальником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.07.2024 до суду, через електронний суд, надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району від 15.07.2024 про можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна та піклувальника.

У підготовче судове засідання, призначене на 24.07.2024, з`явилася позивач. Інші учасники провадження не з`явилися, про день час та місце судового засідання повідомлені належним чином, при цьому від третіх осіб надійшли заяви (клопотання) про розгляд справи у їх відсутності, надавши суду висновок про можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна та піклувальника.

Позивач надала суду копію свідоцтва про смерть її сина (відповідача у справі) - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідач у справі - ОСОБА_5 помер, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2024 провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дітей, - закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України. Постановлено, позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дітей, - розглядати у загальному порядку.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2024 закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дітей, до судового розгляду на 22.08.2024 о 09:00 у приміщенні Вишгородського районного суду Київської області за адресою: м. Вишгород, вул. Кургузова, 7. Копію вказаної ухвали суду надіслано учасникам провадження.

У призначене судове засідання учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явились, при цьому до суду позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі, а представником третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує наявність у матеріалах справи заяви позивача та третіх осіб про розгляд справи у їх відсутності, положення статті 223 ЦПК України та відсутність поважним причин неявки до суду відповідача, а також наявність у матеріалах справи висновків органу опіки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей та встановлення над ними опіки, піклування.

Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно із статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 . Батьками вказаних дітей є: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 (а.с. 11, 12).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 (батько дітей), його мати є - ОСОБА_1 (позивач у справі), а батьком - ОСОБА_6 (а.с. 13). Тобто позивач є бабусею дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Як убачається із матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і їх діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (нині - Лісова) (а.с. 7, 8, 9, 14, 15, 16-20).

З Акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , убачається, що вони проживають у частині будинку, яка складається із двох кімнат, при цьому умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічних умов не дотримуються, у кімнаті брудно, речі розкидані, наявне пічне опалення та електропостачання. Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають із бабусею та дідусем. Батьки дітей зловживають алкогольними напоями, офіційно не працюють, дітей не утримують, фінансово не допомагають, їх життям, здоров`ям і навчанням не цікавляться і не слідкують (а.с. 21).

З Акту обстеження умов проживання дітей - ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 , за адресою:

АДРЕСА_1 , убачається, що будинок складається із двох частин. В одній із частин проживають батьки дітей, в іншій частині, яка складається із чотирьох кімнат, проживають діти з бабусею та дідусем. Умови проживання у частині будинку, де проживають діти - задовільні, опалення пічне, наявне електропостачання, у будинку тепло, світло, кімнати облаштовані необхідними меблями. Для виховання та розвитку дітей створено умови, відповідно до яких, у дітей окремі місця для навчання, та відпочинку, діти забезпечені необхідним одягом по сезону, канцелярським приладдям для навчання, продуктами харчування. Бабуся доглядає за дітьми виховує та піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток (а.с. 28).

Згідно Довідок директора Катюжанського опорного ліцею Димерської селищної ради, ОСОБА_3 навчається у 7-Б класі, а ОСОБА_2 - у 9-А класі

(а.с. 29).

Діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають позитивні характеристики, надані директором вказаного вище ліцею та їх класними керівниками, при цьому зазначено, що батьки учнів участі у їх вихованні та навчанні не беруть, ніколи не цікавилися життям дітей у школі, не відвідують класні та загальношкільні батьківські збори. Опікун ОСОБА_3 - ОСОБА_1 бере активну участь у навчанні та вихованні дівчинки, завжди цікавиться успіхами дитини, здійснює своєчасний контроль за виконанням домашніх завдань (а.с. 24, 25).

Рішенням №226 від 25.07.2023, виконавчий комітет Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, розглянувши висновок та подання служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , заяву та надані документи ОСОБА_1 , враховуючи протокол комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Димерської селищної ради від 26.06.2023 №4, керуючись статтями 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 19, 150, 152, 164, 180 Сімейного кодексу України, підпунктом 4 пунктом «б» частини 1 статті 34, частиною 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», затвердив висновок служби у справах дітей Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

Так, відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради (додаток до рішення №226 від 25.07.2023), вказаний орган, ретельно вивчивши питання, діючи виключно в інтересах дітей та враховуючи встановлені та викладені у висновку обставини, в яких опинились малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою захисту прав та інтересів дітей, вважав за доцільне позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27-30).

Як убачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6, у віці

43 років, батько дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер (а.с. 115).

Згідно висновку служби у справах дітей та сім?ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області №270/01-16 від 15.07.2024, вказаний орган, діючи в інтересах дітей, з метою захисту прав та інтересів дітей, вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та піклувальником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98).

Так, як зазначено у вказаному висновку, неповнолітній ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 , в Службі у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради знаходяться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із складними життєвими обставинами. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною бабусею дітей, проживає разом із ними і виконує обов`язки батьків. За результатами обстеження умов проживання частини будинку, в якій проживають батьки - з`ясовано, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є не виконання батьками батьківських обов`язків, зловживання алкоголем, житло не придатне для проживання дітей, батьки не працюють, у центрі зайнятості на обліку не перебувають. Із народження дітьми опікується бабуся. В частині будинку, в якому проживає бабуся разом із онуками, житлово-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам, наявні окремі спальні місця, місце для навчання та нормального повноцінного розвитку дітей. Бабуся приділяє достатню кількість часу фізичному, моральному та психологічному розвитку дітей.

Згідно медичних документів, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 - здорова, на обліку у лікарів нарколога та психіатра - не перебуває (а.с. 31, 32).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працює на посаді молодшої медичної сестри у Державній установі «Національний інститут хірургії та транплантології ім. О.О. Шалімова» НАМНУ та отримує дохід. За місце роботи характеризується позитивно

(а.с. 33, 34).

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 не має не знятої чи непогашеної судимості (а.с. 35).

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного Кодексу України та Цивільного Кодексу України.

Таким чином, вирішуючи питання про позбавлення відповідача - ОСОБА_4 батьківських право щодо її неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховує таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

У статті 7 СК України встановлено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншим міжнародними договорами України,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України).

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням наявних у матеріалах справи належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених судом, їх достатньо, щоб дійти висновку про доведеність позивачем обставини, що відповідач (мати дітей) самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, байдуже ставиться до подальшої їх долі, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, які суд вважає винятковими обставинами в розумінні 6 принципу Декларації прав дитини та які дозволяють зробити висновок про наявність реального порушення прав дітей, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України.

Так, відповідач у судові засідання, призначені у підготовчому провадженні та для розгляду справи по суті не з`явилася, правом подати відзив на позовну заяву щодо позбавлення її батьківських прав, не скористалася, тим самим не спростувала доводів позивача. Будь-які докази, які б свідчили про те, що мати бере активну участь у житті дітей, у матеріалах справи відсутні.

Ряд доказів у їх сукупності достовірно свідчать про те, що мати дітей не цікавилася та не цікавиться життям дітей, які проживають разом із бабусею, яка взяла на себе батьківський обов`язок, опікується дітьми, дбає про їх здоров`я, навчання, безпеку, фізичний та психічний розвиток.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про позбавлення останньої батьківських прав щодо її дітей.

Так, частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Малолітня дитина - ОСОБА_3 та неповнолітня дитина -

ОСОБА_2 , проживають разом з позивачем та потребують матеріальної допомоги.

Відповідач має, у відповідності до вимог закону, утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Оскільки, позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 22.04.2024, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Щодо вирішення питання про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначивши її опікуном рідну бабусю дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також про встановлення піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши його піклувальником рідну бабусю дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд враховує таке.

За змістом статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

А згідно із статтею 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Частиною четвертою статті 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав.

Згідно із частиною четвертою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Статтею 64 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу (частина перша статті 244 СК України).

Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 , є онуками позивача ОСОБА_1 і наявні у матеріалах докази свідчать про те, що саме бабуся опікується дітьми, а їх мати, самоусунулась від виховання дітей та не бере жодної участі у їх житті.

А тому, враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо її малолітньої доньки та неповнолітнього сина (батько яких помер) та вони потребують піклування, суд, враховуючи висновок служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області №270/01-16 від 15.07.2024, родинні відносини між позивачем та дітьми, бажання позивача бути опікуном та піклувальником дітей і відсутність обставин, передбачених статтями 212 СК України, статтею 64 ЦК України, діючи в інтересах дітей, з метою захисту їх прав та інтересів, дійшов висновку про необхідність встановлення над малолітньою ОСОБА_3 опіки, а над неповнолітнім ОСОБА_2 - піклування, і, відповідно, призначити позивача - ОСОБА_1 (бабуся дітей) їх опікуном та піклувальником.

Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування (частина перша стаття 249 СК України).

З урахуванням викладеного вище, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності, достовірності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 6, 7, 150, 164 - 167, 182, 191, 212, 243, 244, 249, 258 СК України, статтями 55, 58 - 60, 63, 64 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-89, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування, призначення опікуна та піклувальника, стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей.

Встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначити її опікуном рідну бабусю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити піклування над неповнолітньою дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його піклувальником рідну бабусю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.04.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання:

АДРЕСА_1 ;

Треті особи: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, код ЄРДПОУ 04359488, адреса: Київська обл., Вишгородський р-н., селище Димер, вул. Соборна, 19;

Служба у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району, , адреса: 07330, Київська обл., Вишгородський р-н, селище Димер, вул. Соборна, буд. 19).

Суддя О.П. Лукач