Справа № 716/1687/24
У х в а л а

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

"22" серпня 2024 р. суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Сірик І.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Заставнівського районного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву подану представником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

22.08.2024 на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції подана представником ОСОБА_4 . Відповідно до вказаної позовної заяви просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати на самостійному вихованні та утриманні разом з батьком.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, особа має право звернутися до суду, в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом даної норми закону відповідачем у цій справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог, встановлених ст.ст.175-177 ЦПК України, а саме:

Відповідно до ст.186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 175 і 177ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Як вбачається із змісту позовних вимог позивач просить розірвати шлюб та залишити малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати на самостійному виховані та утримані із батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте всупереч наведеному позивачем не обґрунтовано позовні вимоги та не зазначено доказів, щодо встановлення факту.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, згідно із ч.3 та ч.5 ст.293 ЦПК України заявники мають право звернутися до суду в порядку окремого провадження із заявою про розірвання шлюбу, а також про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Разом із тим, у заяві об`єднано декілька вимог, окрім вимоги про розірвання шлюбу також заявлено вимогу про встановлення факту, що батько ОСОБА_1 здійснює самостійне виховання та утримання сина.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Однак, у порушення вимог ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту не зазначено з якою метою необхідне встановлення такого факту та не наведено достатніх доводів на підтвердження такого факту, зокрема, з долученої копії пояснень не вбачається кому воно адресоване, немає можливості ідентифікувати його автора.

Тобто заявникам слід вказати з якою метою необхідно встановити такий факт та підтвердити неможливість іншого порядку його встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які органу позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як встановлено судом, заявником не визначено коло заінтересованих осіб, які мають брати участь у справі, рішення у справі щодо яких може вплинути на їх права та обов`язки шляхом його реалізації.

Ними можуть бути відповідні: Орган опіки та піклування, Управління соціального захисту населення, Департамент праці та соціальної політики, уповноважені особи компетентних органів державної влади, на яких покладено обов`язки з виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію».

Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу наведених вище норм встановлено, що права і обов`язки батьків щодо їхній дітей визначені Сімейним кодексом, а їхня реалізація у цьому випадку визначена Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Отже, пріоритет у визначенні місця проживання дитини та участі у її вихованні законодавством надано саме батьками. Батьки наділені правами для захисту прав та інтересів дитини, і інші особи або державні органи можуть долучатися до цього лише у разі невиконання, чи неналежного виконання батьками їх батьківських обов`язків, та, відповідно порушення прав та інтересів дитини.

Більше того, слід зауважити і те, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Такий факт відсутності участі матері (батька) у вихованні дитини може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, заявникам належало сплатити судовий збір за кожну вимогу у справі окремого провадження.

Таким чином, у разі уточнення позовних вимог потрібно доплатити судовий збір у справі за іншу вимогу щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей батьком.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.185 ЦК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При зазначених недоліках, позовна заява не може бути прийнята до провадження суду і підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись 175,177,185,187,353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача (його представника) про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сірик І.С.