Справа № 147/850/24
Провадження № 2-о/147/47/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року с--ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання дитини,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та здійснення ним догляду за дитиною, а саме сином ОСОБА_3 , 2014 р.н.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 посилається на те, що він самостійно виховує та здійснює догляд за дитиною без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері. 17.12.2018 служба у справах дітей виконкому Жовтоводської міської ради повідомила, що у колишньої дружини заявника - ОСОБА_2 , вилучила дитину, по факту невиконання належних материнських обов?язків. Дитина була доставлена в лікарню міста Жовті Води з численними слідами побоїв, про що свідчить акт допиту дитини та повідомлення про сім?ю, яка перебуває в складних життєвих обставинах. В той час ОСОБА_2 перебувала в цивільному шлюбі з особою ( ім?я невідоме), її співмешканець неодноразово бив її та дитину, сусіди які проживали поруч, неодноразово викликали поліцію та соціальну службу до Дарії. Після чергових вживань алкоголю ОСОБА_2 та її співмешканець познущались над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого дитина була доставлена до міської лікарні міста Жовті Води Дніпропетровської обл.

ОСОБА_1 забрав сина до себе і з тих пір він проживає з ним та його батьками похилого віку за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина навчається у 4 класі КЗ «Цибулівський ліцей». ОСОБА_1 працює в агрохолдингу Agroprosperis ТОВ «ЧАРІВНА НИВА» на посаді агронома, справно сплачує податки та жодних проблем із законом не має.

Як зазначив заявник, йому відомо, що ОСОБА_2 проживає за кордоном в Італії, вона не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться ним, та не збирається повертатись в Україну. 25.01.2024 він звернувся до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина та отримав позитивне рішення (справа №147/90/24).

Заявник також вказав, що 14.05.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних, та пред?явлення існуючих документів про те, що він самостійно утримує та виховує сина і про отримання відстрочки від мобілізації, на що йому відмовили у наданні відстрочки від мобілізації керуючись тим, що відсутнє рішення суду про самостійне виховання дитини.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив встановити факт, що він сам без участі матері виховує та утримує неповнолітнього син ОСОБА_5 , 2014 р.н.

Ухвалою судді від 11.06.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання.

07.08.2024 залучено до участі у даній справі в якості заінтересованої особи - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що 17.12.2018 до нього подзвонили із Жовтих вод і сказали, що дитина в лікарні. Поїхавши туди, соціальна служба передала сина йому та з тих під дитина проживає разом з ним і батьками похилого віку. Сина він забезпечує самостійно. Вказав, що встановлення даного факту йому необхідно для отримання відстрочки від мобілізації, оскільки у протилежному випадку дитина залишиться сама без джерела існування. Позбавляти батьківських прав маму, тобто колишню дружину ОСОБА_1 не хоче, хоча вона проживає в Італії та зв`язку з нею не має. Також зазначив, що не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком. Окрім того, просив приєднати до матеріалів справи акт обстеження проживання дитини, який передав Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради для суду.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явилися. 26.06.2024 від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшли пояснення з додатками, в яких зазначено, що відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов?язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов?язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. В свою чергу, виключний перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (звільнення від призову) встановлений статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ці підстави є досить вагомими, підтверджуються відповідними документами та стосуються виконання певних обов?язків, стану здоров?я або сімейного стану, що унеможливлює виконання військового обов?язку. Також зазначено, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 даного Закону, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов?язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Отже, вказана норма визначає, що військовозобов?язаний не підлягає призову на військову службу у разі наявності у нього на вихованні неповнолітньої дитини та підтвердження відсутності участі другого з батьків у вихованні дитини. Разом з тим, Сімейним кодексом України чітко передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров`я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Факт відсутності участі батька або матері у вихованні дитини може бути підтверджений судом виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. З наведених норм вбачається, що проживання батьків дитини окремо, розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з одним з них не впливає на обсяг прав та обов?язків батьків щодо виховання дитини. Не звільняє того з батьків, хто проживає окремо від обов?язку та не позбавляє права брати особисту участь у вихованні дитини. Таким чином, проаналізувавши норми Сімейного кодексу України, можна дійти висновку, що, зокрема, рішення суду щодо позбавлення особи батьківських прав є підтвердженням факту самостійного виховання дитини одним з батьків. Надані заявником документи не доводять факт самостійного виховання дитини батьком, а лише підтверджують факт спільного проживання.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_11 звертав увагу, що правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. N?9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Таким чином для набуття статусу «одинокий батько» необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. В свою чергу, розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини із заявником, що включає в себе обов?язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини, і відповідно не підтверджують наявність у заявника статусу «одинокий батько» (а.с.36-42).

Також було подано клопотання про розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_5 за наявними в матеріалах справи документами. У задоволенні заяви про встановлення факту самостійного виховання дитини просили відмовити (а.с.44).

Представник заінтересованої особи - Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судову засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні питання по суті, поклалася на розсуд суду.

Представник Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Судова повістка, надіслана за адресою, зазначеною у заяві, повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, виклик ОСОБА_2 здійснювався судом шляхом публікації оголошення, що відповідає нормам ч.11 ст.128 ЦПК України.

Суд, заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, встановив наступне.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Цибулівка Тростянецького району Вінницької області (а.с.8).

01.06.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у Виконавчому комітеті Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області зареєстрували шлюб, про що 01.06.2014 складено відповідний актовий запис за №3, та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого записано: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Заочним рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.10.2016, шлюб, зареєстрований 01.06.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що з 18.12.2018 син ОСОБА_3 проживає разом з ним.

З акту про факт передачі дитини від 18.12.20218 вбачається, що дійсно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . адміністрацією медичного закладу було передано ОСОБА_1 (а.с.14).

Повідомлення/інформацію про сім`ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.15) та протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого від 18.12.2018 суд приймає до уваги, як такий, який підтверджує обставини на підставі яких дитину було передано батьку, однак оцінює критично, оскільки у даних документах відсутні підписи уповноважених осіб, які їх складали та інші ідентифікуючі ознаки, які б давали підстави для суду вважати ці документи офіційними.

Відповідно до довідок Цибулівського старостинського округу від 24.05.2024 №298 та №300, ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дитина ОСОБА_5 знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 . З 18.12.2018 по теперішній час мати хлопчика не з`являлася на території села Цибулівка Гайсинського району Вінницької області (а.с.5,6).

Згідно довідки директора КЗ «Цибулівський ліцей» Ободівської сільської ради від 20.05.2024 №106, ОСОБА_1 опікується своїм сином ОСОБА_3 , учнем 4 класу, приводить його на заняття в заклад, забирає із занять, відвідує батьківські збори, приймає активну участь у його вихованні. Протягом навчання дитини в закладі з 01.09.2020 по теперішній час, мати хлопчика жодного разу в закладі не з`являлася, ні адміністрація, ні вчителі її ніколи не бачили (а.с.7).

Також, в якості доказів у справі, заявником було подано копію судового наказу від 25.01.2024 у справі №147/90/24 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

На підтвердження свого матеріального становища, ОСОБА_1 подав до суду копію наказу №46-23-ОК від 27.03.2023 про прийняття його на посаду агронома в ТОВ «Чарівна нива» та довідку від 10.076.2024, в якій зазначено, що на даний час він працює у даному товаристві (а.с.16, 17).

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив приєднати до матеріалів справи акт обстеження умов проживання його з сином.

Разом з тим, судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні, відмовлено ОСОБА_1 у приєднанні акту, оскільки він подавався до суду з порушенням вимог ЦПК України, які встановлюють порядок подання доказів. Окрім того, при зверненні до суду із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 не зазначав, що у нього існують труднощі в отриманні та поданні певних доказів та не надав відомостей про надсилання даного акту іншим учасникам справи чи неможливості його подання разом із заявою про встановлення факту. Крім того, ним не було заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом статей 293, 315 ЦПК України, суд може установити будь-який факт, що має юридичне значення для фізичної особи, від якого залежить подальший розвиток цивільних правовідносин, у яких така особа є учасником. Натомість особливістю справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є та обставина, що суд може визнати існування лише тих певних фактичних обставин дійсності, які породжують настання наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних цивільних прав, юридичних обов`язків, а також цивільних правовідносин в цілому, тобто юридичні факти можуть бути встановлені судом лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як визначено частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути, зокрема, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Крім того, відповідно до положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25 ЦК України), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) ЦК України при цьому відповідно до частини 2 статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. А тому підставою встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком, є встановлення юридичного факту, або декількох, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України).

Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Заявник зазначає, що шлюб з ОСОБА_2 розірвано, та неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні.

Такі твердження в силу статті 141 СК України, суд розцінює критично, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків відносно дитини.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Твердження заявника, про те, що мати дитини ОСОБА_2 проживає за кордоном і з нею відсутній зв`язок, тому він одноосібно опікується життям та здоров`ям сина, суд не приймає до уваги, оскільки проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що в даному випадку, мати самоусунулась від виховання та утримання дитини та це не звільняє її від обов`язку виховувати та утримувати дитину. Також, належних доказів того, що мати не може виконувати батьківські обов`язки, чи вона позбавлена батьківських прав, визнана недієздатною суду не надано.

Крім того, заявником надано копію судового наказу про стягнення із матері дитини аліментів, однак відомостей, що вона їх не сплачує суду не надано. Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія рішення суду від 21.10.2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 2014 року народження. Зі слів заявника ОСОБА_2 у 2018 році подала до органів виконавчої служби заяву про відмову від аліментів, однак відомостей про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання, відмови від аліментів, до суду не надано.

Тобто матеріали справи не містять достатніх доказів відсутності участі матері в утриманні сина.

Отже, підстав для встановлення факту знаходження малолітнього ОСОБА_5 , на вихованні та утриманні його батька ОСОБА_1 , у справі не вбачається.

Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Законом України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них.

Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена відповідальність.

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності. Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Системний аналіз положень СК України, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що положення п.4 ч.1 ст.23Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» який передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, - стосується військовозобов`язаних, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. А тому, до категорії чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин. За таких обставин до категорії «чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років» відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що мати ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , як і відсутні інші докази, що вона не здатна виконувати обов`язки матері в силу об`єктивних обставин. Тимчасове проживання її за межами України, не свідчить про не виконання нею батьківських обов`язків або нездатність їх виконувати.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявником не доведено відсутність можливості встановити факт знаходження дитини на утриманні через відповідні організації, органи місцевого самоврядування, тощо (в позасудовому порядку).

Тобто, заявник не надає жодного листування зі службою у справах дітей, органом опіки та піклування, органами соціального захисту тощо на підтвердження заявником і спростування адресатами відповідних фактів: одноосібного виховання та утримання дитини.

Для прикладу "Довідка про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна" є послугою з ідентифікатором 01303 і надається на підставі індивідуального рішення органу місцевого самоврядування в межах відповідної території. Для цього заявникові слід звернутися до виконавчого органу відповідної місцевої ради або до Центру надання адміністративних послуг. В доповнення до заяви слід додати паспорт особи, що звернулася за довідкою, копію свідоцтва про народження дітей, акт обстежень житлових умов заявника, де вказано, що батько/мати не бере участі у вихованні дитини.

Констатації заявником обставини, що він самостійно виховує та утримує дитину, та відсутність заперечень з боку іншого з батьків, не є достатньо для доведення дійсного перебування дитини тільки на вихованні та утриманні одного з батьків, оскільки до такої категорії відносяться особи, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості виховання іншим з батьків внаслідок об`єктивних обставин. Це стосується випадків коли інший з батьків дитини помер, безвісно відсутній, позбавлений батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатен їх виконувати в силу об`єктивних обставин, а не з метою штучного створення підстави.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про недопустимість учасниками судового розгляду використовувати окреме провадження з метою «створення» преюдиційних фактів.

Суд звертає увагу, що обоє батьків зобов`язані однаковою мірою брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини.

Водночас, якщо мати не позбавлена батьківських прав і відсутнє будь-яке рішення органу опіки і піклування щодо встановлення режиму спілкування із дитиною та участі батька та матері в її вихованні, що має місце у цій справі, мати у будь-який час має право і обов`язок брати участь у вихованні дитини.

Таким чином, за встановлених обставин цієї справи, відсутні підстави для висновку, що батько виховує дитину сам, оскільки таке може мати місце лише у випадку, коли мати у дитини відсутня, об`єктивно позбавлена можливості брати участь в житті дитини, або свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у заявника відсутні підстави для встановлення судом юридичного факту самостійного виховання дитини, а тому заява не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору не відшкодовуються.

Керуючись ст. 4, 13, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання дитини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Заінтересована особа - Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, місцезнаходження якої зареєстровано за адресою: с.Ободівка, вул.Ватутіна, 8, Гайсинський район Вінницька область, код ЄДРПОУ - 04331107.

Заінтересована особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, місцезнаходження якої зареєстровано за адресою: с.Ободівка, вул.Ватутіна, 8, Гайсинський район Вінницька область.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 22.08.2024.

Суддя О.А. Натальчук