Cправа № 612/655/21
Провадження № 2/127/501/22
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Лужанської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,

вимоги позивача:

1.Здійснити поділ сумісного майна подружжя;

2.Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки:

-транспортного засобу трактор марки Т-16, двигун № НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1975 року випуску, у розмірі 27 500 грн. 00 коп.

-трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була продана ОСОБА_2 11 липня 2018 року на підставі Договору купівлі-продажу серія та номер 1726 від 11 липня 2018 року, у розмірі 110 000 грн. 00 коп.;

3.судові витрати покласти на відповідача,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1976 року, який 11 вересня 2007 року було розірвано.

У січні 2019 року ОСОБА_1 отримав позовну заяву колишньої дружини про поділ сумісного майна подружжя та 22 липня 2021 року Близнюківським районним судом Харківської області було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, проведено поділ майна, що є спільною сумісною власністю, припинено право спільної сумісної власності та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за частку майна.

ОСОБА_2 у своїй позовній заяві, визначаючи перелік майна, що підлягає поділу, умисно не вказала усе майно, що було нажито за час шлюбного життя з ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_2 нічого не зазначила про спецтехніку трактор марки Т-16, двигун № НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1975 року випуску, який є власністю відповідача на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Обласною інспекцією Держтехнагляду по Харківській області Сахновщанського району 26 грудня 2005 року.

Окрім того, 28 квітня 2001 року на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного у Лозівській товарній біржі, позивачем та відповідачем було придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

11 липня 2018 року на підставі Договору купівлі-продажу вказаної вище квартири, ОСОБА_2 продала спірне житлове приміщення. Грошима, які отримала за продаж квартири, розпорядилася на власний розсуд, не надавши позивачу жодної гривні.

Оскільки відповідач розпорядилася спільним майном подружжя на власний розсуд, то позивач вважає, що остання повинна відшкодувати йому половину вартості цього майна у розмірі 137 500 грн. 00 коп.

З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (Т. 1 а.с. 51).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року, призначено у справі авто товарознавчу експертизу та до отримання результатів експертизи провадження по справі зупинено ( Т. 2 а.с. 43-44).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року, поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя та справу призначено до розгляду (Т. 2 а.с. 58).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (Т. 2 а.с. 70).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява, у якій остання просить суд провести розгляд справи № 612/655/21 у її відсутність та відсутність її довірителя за наявними матеріалами у справі в порядку письмового провадження.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду остання надала заяву, у якій зазначає, що з`явитись до суду не має змоги у зв`язку із війною. Однак, відповідач висловила свою позицію з приводу позовних вимог, яку виклала у письмових запереченнях, які містяться у матеріалах справи, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 вимоги позовної заяви не визнає та просить у їх задоволенні відмовити (а.с. 162).

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 25 вересня 1976 року зареєстрували шлюб у Самійлівській сільській раді Близнюківського району Харківської області за актовим записом № 12, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (Т. 1 а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 11 вересня 2007 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 11 вересня 2007 року, актовий запис № 53 (Т. 1 а.с. 12).

28 квітня 2001 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (продавці) та ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 58, відповідно до умов якого продавці продали, а покупець купила трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 187).

11 липня 2018 року між ОСОБА_2 (до переміни прізвища Хворостяна) (продавець) та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу квартири, зі змісту якого вбачається, що продавець передає належну їй квартиру у власність покупцям, а покупці приймають квартиру у власність (по частині кожному в особисту приватну власність кожному) і сплачують за неї обговорену грошову суму. Квартира, що відчужується за цим договором розташована в АДРЕСА_1 . Продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 216 000 грн. 00 коп., які отримані продавцем від покупців повністю, до підписання цього договору (Т. 1 а.с. 185-186).

11 липня 2018 року ОСОБА_1 надав згоду своїй колишній дружині ОСОБА_4 на продаж за ціною на її власний розсуд квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі. При цьому ОСОБА_1 надав свою згоду на те, щоб умови договору купівлі-продажу визначались його колишньою дружиною самостійно, без додаткового погодження цих питань з ним, та вважає, що будь-які її дії, спрямовані на продаж вищезазначеної нерухомості відповідають їхнім спільним інтересам і укладення такого договору відповідає їхньому спільному волевиявленню. Згода посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Степанчук Н.О. (Т. 1 а.с. 10).

Як вбачається із відповіді начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Петренко О., що наступна техніка зареєстрована на прізвище ОСОБА_4 , самохідне шасі Т-16, рік випуску 1975, заводський № 142690, двигун № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_4 , видано від 26 грудня 2005 року (Т. 2 а.с. 1).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/16989-АВ від 27 вересня 2023 року, середня ринкова вартість самохідного шасі Т-16, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1975 року випуску, станом на дату оцінки, а саме 26 вересня 2023 року може становити 68 070 грн. 79 коп. (Т. 2 а.с. 50-56).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За загальним підходом, закріпленим у ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже ст. 60 СК України містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині 2 ст. 372 ЦК України.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у п. п. 23, 24 своєї постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Судом встановлено, що вищезазначене рухоме та нерухоме майно було придбане сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач у своєму позові просить в порядку поділу стягнути з відповідача вартості транспортного засобу - самохідне шасі Т-16, рік випуску 1975, заводський № 142690, двигун № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 27 500 грн. 00 коп. та квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 110 000 грн. 00 коп., як компенсацію, належної йому частки у цьому майні.

Однак, при визначенні розміру грошової компенсації, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача за частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує те, що відповідно до п. 14 Договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2018 року, продаж квартири вчиняється за 216 000 грн. 00 коп., а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості частки квартири у розмірі 108 000 грн. 00 коп.

Що стосується стягнення грошової компенсації вартості частки транспортного засобу, то суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до висновку експерта середня ринкова вартість самохідного шасі Т-16, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1975 року випуску, станом на дату оцінки, а саме 26 вересня 2023 року може становити 68 070 грн. 79 коп.

Тобто, вартість частки вказаного рухомого майна, згідно висновку, становить 34 035 грн. 39 коп.

Однак, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості частки даного транспортного засобу у розмірі 27 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості частки самохідного шасі Т-16, рік випуску 1975, заводський № 142690, двигун № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 27 500 грн. 00 коп. (в межах заявлених позивачем вимог).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява позивачем ОСОБА_1 була подана до Близнюківського районного суду Харківської області 22 грудня 2021 року.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (станом на 01 січня 2021 року), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто не менше 908 грн. 00 коп. та не більше 11 350 грн. 00 коп.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ціна позову становить 275 000 грн. 00 коп. та відповідно до квитанції № N1FAL5292M від 21 грудня 2021 року останнім було здійснено оплату судового збору у розмірі 2 750 грн. 00 коп. (Т. 1 а.с. 25).

Однак, суд звертає увагу, що позивачем помилково вказано ціну позову у розмірі 275 000 грн. 00 коп., оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд стягнути грошову компенсацію у загальному розмірі 137 500 грн. 00 коп., тобто ціна позову становить 137 500 грн. 00 коп., а не 275 000 грн. 00 коп.

Тобто, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання до суду даної позовної заяви у розмірі 1 375 грн. 00 коп.

З огляду на вказане вище, суд вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат з урахуванням того, що судовий збір, який необхідно було сплатити при поданні позовної заяви становить 1 375 грн. 00 коп., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 355 грн. 00 коп., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - самохідне шасі Т-16, рік випуску 1975, заводський № 142690, двигун № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки самохідного шасі Т-16, рік випуску 1975, заводський № 142690, двигун № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , у розмірі 27 500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 108 000 (сто вісім тисяч) грн. 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК