Справа № 463/223/23 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р. Б.
Провадження № 22-ц/811/805/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Ковальчука Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Брикар Олега Михайловича на додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник адвокат Брикар Олег Михайлович до відповідача ОСОБА_2 в інтересах якої дії її представник адвокат Петришин Петро Михайлович про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебувала справа N? 463/223/23 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10.08.2023 р. позов залишено без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.12.2023 р. ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 10.08.2023 р. залишено без змін.

Разом з тим судом не вирішено питання розподілу судових витрат.

Оскаржуваним додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 лютого 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Петришин П.М. про розподіл судових витрат - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 17750 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 547,54 грн.

Рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Брикар Олег Михайлович.

Вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що витрати на правову допомогу повинні бути співмірними, зокрема, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг). Оцінюючи співмірність розміру здійснених стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, необхідно враховувати витрачений адвокатом час на виконання конкретного виду робіт. Крім того, розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, зокрема, витрат на професійну правову допомогу, повинен бути пропорційним до предмета спору, слід враховувати особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій.

Звертає увагу на те, що по даній цивільній справі у 2023 році загалом проведено 5 судових засідань, а саме 15.03; 12.04; 06.06; 05.07;10.08. У першому засіданні представник відповідача участі не брав, в цілому тривалість судових засідань не перевищувала 10 хвилин, а оплата за цю послугу здійснюється виходячи із години роботи адвоката. Відтак здійснювати повну оплату за 10-хвилинне судове засідання у розмірі 1 000,00 грн. є не співмірним та не пропорційним. Написання заяви про ухваления судом додаткового рішення не є складною для адвоката, який за своїм статусом має достатню правову кваліфікацію, сама Заява є невеликою за своїм текстом, шаблонним документом, підготовка якого не потребує значного часу, значних зусиль, особливих навиків та знань і не може вважатися складною юридичною роботою.

Вважає, що сума витрат понесених на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною, не відповідає ринковим цінам за аналогічні послуги та не відповідає критерію розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи.

Просить скасувати додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.02.2024 р. та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи за про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу повністю є співмірним критеріям визначеним законодавством.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України`заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправ і втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд в постанові 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та АО "Юридична фірма "Сінтем" 22.02.2023 р. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н. Крім того адвокатом Петришин П.М. отримано ордер серії ВС № 1188632.

Копію вказаних документів, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 996 долучено було до відзиву на позовну заяву.

Між адвокатом Петришин П.М. та ОСОБА_2 погоджено, що розрахунок вартості (гонорару) адвоката за виконану роботу (надані послуги), тобто за правничу допомогу, становить 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. за 1 (одну) годину роботи адвоката, що підтверджується розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу відповідно до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги.

Встановлено, що адвокатом надано клієнту послуги (правничу допомогу) загальною тривалістю роботи адвоката 18 год. 45 хв., а загальною вартістю 17750 грн.

Факт надання адвокатом правничої допомоги клієнту та відповідно отримання правничої допомоги від адвоката, оплати вартості правничої допомоги підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 15.08.2023 року відповідно до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги, а також квитанцією на загальну суму 17750 грн.

Поряд з цим, колегія суддів не може розділити та погодитися із зазначеним розміром витрат на правову допомогу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції встановив, що предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

З урахуванням складності та категорії справи (визнання недійним договору дарування)), обсягу доказів у справі, складання процесуальних клопотань, вивчення і аналіз матеріалів та судової практики не потребували від професійних адвокатів значних зусиль та витрат часу, тож вартість послуг зі складання процесуальних документів в сумі 13 050,00 грн,, з аналізу нормативного матеріалу, пошуку і вивчення судової практики в сумі 2 000,00 грн. колегія суддів вважає явно завищеною та не співмірною з вказаними критеріями та обсягом складених документів.

Подання клопотань про відкладення розгляду справи, участь у справі в режимі відео конференції, написання заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву є правом сторони та її представника, та такі судові витрати не є неминучими та об`єктивно необхідними, тож підстав для стягнення витрат на складання адвокатами таких заяв немає.

Також виокремлення адвокатом таких послуг як «аналіз судової практики з оспорення договору дарування», як самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з "написання відзиву на позовну заяву", оскільки при підготовці відзиву на позов адвокат вивчає та надає правовий аналіз наданим документам, обирає спосіб захисту, результатом чого є написання відзиву на позовну заяву.

Крім цього, виокремлення адвокатом послуг як " формування копій відзиву на позовну заяву разом із додатками", як самостійного виду адвокатських послуг є також необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з "написання відзиву на позовну заяву".

При цьому, виокремлення адвокатом таких послуг як зокрема, «формування копій та вихід за місцемзнаходження поштового відділення та направлення засобами зв`язку відзиву на позовну заяву» не є професійною правничою допомогою, а тому не може бути визнано послугою в межах надання професійної правничої допомоги адвоката.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених відповідачем витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що враховуючи те, що позов було залишено без розгляду, складність справи та виконані роботи, розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 750 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на її складність, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, обґрунтованими та справедливими є витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брикар Олега Михайловича - задовольнити.

Додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 лютого 2024 року змінити зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.08.2024 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.