Справа № 397/977/24
У Х В А Л А

Іменем Ураїни

про відмову у видачі судового наказу

12.08.2024 сел.Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В., перевіривши матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на її користь аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Положення ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справ, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, в нормах ЦПК україни передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживпання фізичної особи не має правового значення, про що вказує Верховний Суд у постанові від 24.06.2024 у справі №554/7669/21.

01.08.2024 на виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

За відомостями Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.08.2024 №1803/02.4-13 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте разом з чоловіком ОСОБА_2 , сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 проживає по договору найму житла за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, справа за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника ОСОБА_2 та місцем проживання заявника ОСОБА_1 не підсудна Олександрівському районному суду Кіровоградської області.

Згідно з п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 160-162, п.9 ч. 1 ст.165, ст.166, 260-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей, оскільки заяву подано з порушенням правил підсудності.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Максимович