Справа № 544/1227/24
пров. № 2/544/448/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 серпня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючогосудді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши усудовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом представника позивачів - адвоката Міщенка Юрія Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Представник позивачів - адвокат Міщенко Ю.О. у червні 2024 року звернувся в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги представник позивачів обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку за законом прийняли її доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Державним нотаріусом була заведена спадкова справа і на частину майна видане свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте не все майно може бути успадковане в позасудовому порядку. До складу майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спадкові права на які не можуть бути оформлені іншим шляхом ніж у судовому порядку. Будинок збудований в 1962 році та зареєстрований у погосподарських книгах по с. Сасинівка Пирятинського району як того вимагало законодавство, що діяло на той час. Згідно виданої Сасинівським старостатом Пирятинської міської ради довідки ОСОБА_4 мала у користуванні земельні ділянки орієнтовно загальною площею 0,6900 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,44 га).

На звернення позивачів до старостату с. Сасинівка для отримання документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку під будинком померлої ОСОБА_4 , їм повідомили, що інформація про передачу у власність чи у користування земельної ділянки в старостаті відсутні.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 на даний час позивачі не мають змоги документально оформити своє право власності на спадщину і тому вимушені звернутися за захистом своїх прав до Пирятинського районного суду Полтавської області.

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду листа про слухання справи у його відсутність. При розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність сторін, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 (а.с. 13).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України виникає у день відкриття спадщини.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га в адміністративних межах Пирятинської міської ради (а.с.18,19, 21-24).

Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями за заповітом майна померлої ОСОБА_4 та прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері в рівних частках (а.с.14,17,42,43,53).

Інших спадкоємців, у тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщин., немає.

Державним нотаріусом була заведена спадкова справа на майно померлої ОСОБА_4 і на частину майна видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.39-90).

Позивачі звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, на якій знаходиться успадкований житловий будинок (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_4 виявилося, що вона за життя не зареєструвала у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ на належні їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК, пункт 5 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно довідки КП «Лубенське МБТІ» від 12.04.2024 № 732, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , не зареєстрований (а.с.20).

Як вказано в технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, вказане домоволодіння збудовано в 1962 році (а.с. 13).

Спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно даних погосподарського обліку №6 за 2024 рік рахується за ОСОБА_4 , 1929 року народження (а.с. 18). Згідно Земельної шнурової книги с. Сасинівка, ОСОБА_4 мала у користуванні земельні ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовано загальною площею 0,69 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,44 га - для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер не присвоювався (а.с.19).

Цивільним кодексом УРСР 1922 року питання набуття у власність громадянами житлових будинків у сільській місцевості не було врегульованим.

У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Водночас відсутність у спадкодавця документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під будинком, є перешкодою позивачам у спадкуванні права на належне спадкодавцю будинковолодіння.

За наявності у матеріалах справи виписки із погосподарської книги та даних Земельної шнурової книги доцільно говорити, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності з обов`язковою державною реєстрацією об`єкту нерухомості.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом майна померлої ОСОБА_4 , яка за життя не зареєструвала в установленому чинним законодавством порядку правовстановлюючий документ на належне їй нерухоме майно, проте інакше як у судовому порядку визнати право власності позивачів у порядку спадкування на зазначений житловий будинокз господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , неможливо, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 328, 331, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 6-13, 76, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов представника позивачів - адвоката Міщенка Юрія Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,РНОКПП НОМЕР_3 ), право власності по 1/3 частині за кожною, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_5 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: житловий будинок «А-1» (загальна площа 67,4 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м.); сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», саж «Д», вбиральня «Е», погріб «Ж», огорожа «№1»; колодязь «№2».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О.Сайко