справа 2/1107/800/12
провадження № 4-с/389/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в порядку ст.447 ЦПК України, подав до суду вказану скаргу, в якій просить: визнати неправомірною вимогу Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про сплату виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №35754445; визнати неправомірною бездіяльність Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 ; зобов`язати вказаний відділ державної виконавчої служби зняти арешт, накладений на нерухоме майно боржника в межах виконавчого провадження №35754445.

На обґрунтування скарги зазначив, що у вересні 2023 року під час реєстрації права власності на належне йому майно, він дізнався про існування заборони відчуження на нерухоме майно, на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Заявником на підставі відповіді 26.12.2023 року №1021 З/А-12349-27/27.2-17 з`ясовано, що у Знам`янському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ ДВС) перебувало виконавче провадження № 35754445 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1107/800/2012 від 10.12.2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, в якому заявник був боржником.

В межах виконавчого провадження 15.12.2012 державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову, на підставі якої внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

27.06.2013 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606- XIV, що діяв на момент вчинення виконавчих дій, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з документів, що подаються до суду зі скаргою, заявнику не було надано для ознайомлення матеріалів виділеного в окреме виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію і проведення виконавчих дій, дані Автоматизованої системи виконавчих проваджень не містять інформації про наявність такого виконавчого провадження як і про наявність відкритих щодо нього виконавчих проваджень, відповідь Управління не містить інформації про номер такого провадження та дані постанови про відкриття такого провадження.

Із відповіді Управління видно відсутність відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом №2/1107/800/2012 після повернення виконавчого листа стягувачу 27.06.2013 року (тобто вже понад 10 років), що свідчить про відсутність зацікавленості і відповідно претензій до боржника з боку стягувач.

Виконавче провадження знищене. Оскільки виконавче провадження завершене, а арешт не знято, відмова відділу ДВС у знятті відповідного арешту порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги скарги, просить її задовольнити та розглядати справу без його участі.

Начальник Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить відмовити в задоволенні вимог скарги. Пояснила, що за виконавчим провадженням боржником витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не сплачено.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №35754445 з примусового виконання виконавчого листа виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області №2/1107/800/12 10.12.2012. Цей виконавчий лист видано на примусове виконання рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року у цивільній справі №2/1107/800/12 за позовом Знам`янської ОДПІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі податкової інспекції збитків у розмірі 1200927,05 грн.

Виконавче провадження ВП №35754445 відкрите постановою державного виконавця від 15.12.2012 року, якою також накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 -Н. На підставі цієї постанови в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.12.2012 року зареєстровано запис №13415156 про обтяження (арешт) нерухомого майна, належного ОСОБА_1 -Н.

Виконавче провадження ВП №35754445 завершене 27.06.2013 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року та виконавчий документ повернутий стягувачу.

Позивач стверджує, що державний виконавець, повернувши 27.06.2013 року виконавчий документ стягувачу, протиправно не виніс при цьому постанову про зняття арешту з його майна. Позивач зазначає, що наявність нескасованого арешту призводить до неможливості йому вільно розпоряджатися власним нерухомим майном, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження (арешт) нерухомого майна. Скаржнику неправомірно відмовлено у знятті арешту з його майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналогічні положення містяться і у редакції Закону на час накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час закінчення виконавчого провадження № 606-XIV від 21.04.1999) за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зі ст.57 Закону 606- XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час закінчення виконавчого провадження № 606-XIV від 21.04.1999) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з п.п.9.8, 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затв. Наказом Міністерства юстиції від 25.12.2008 N 2274/5, в редакції, що діяла в спірних правовідносинах) строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становлять 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню.

Згідно з п. 3.13.2. розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень (затв. Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) У разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Відповідно до п. 3.7.4. розділу III Інструкції 512/5 у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. У разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

Пунктом 3.18.1. розділу III Інструкції 512/5 при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.

Згідно з наданим виконавчою службою спецрозділом за виконавчим провадженням 35754445 встановлено, що виконавче провадження відкрите 15.12.2012 та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження. 19.04.2013 через несплату боргу постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника. 19.04.2013 через несплату виконавчого збору постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника. Постановою державного виконавця від 27.06.2013 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна).

Таким чином, на підставі вказаної інформації постанова про арешт боржника винесена саме за невиконання в добровільному порядку вимоги про сплату боргу в розмірі 1200927,05 грн. За несплату у встановлені строки виконавчого збору, винесена постанова про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Кіровоградській області станом на 03.10.2023 у ОСОБА_1 податковий борг з податків, зборів та інших платежів, а також заборгованість з єдиного внеску відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Крім того, згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За своїм змістом принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановленні відповідальності за невиконання таких рішень.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, шо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

На підставі викладеного, суд вважає через те, що виконавче провадження закінчене, власник майна має право розпорядитися свої майном на власний розсуд, державний виконавець мав сумлінно виконати постанову про закінчення виконавчого провадження в частині зняття арешту, чого не зробив своєчасно, тому скарга підлягає частковому задоволенню. Враховуючи відсутність вимоги Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про сплату виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 35754445, в частині визнання такої вимоги неправвомірною необхідно відмовити.

Керуючись ст. 260, 354, 450,451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №35754445 (реєстраційний номер обтяження №13415156).

Зобов`язати Знам`янський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 постановою виконавця від 15.12.2012 в межах виконавчого провадження №35754445 (реєстраційний номер обтяження №13415156).

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Український В.В.