12 серпня 2024 рокуСправа № 495/5792/23
Номер провадження 2/495/1079/2024
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Братків І.І.,
за участю секретаря судового засідання Райти Е.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини,
Виклад позиції позивача.
02.06.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області в якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 08 серпня 2017 виконкомом Недержищинської сільської ради Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №10.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2021 у справі №182/6802/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після припинення шлюбних відносин у 2021 між сторонам було досягнуто усної домовленості, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишається проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, з 2021 року, тобто з двохрічного віку і весь час донька постійно проживає з позивачем. Відповідач участі у вихованні дитини, допомоги в матеріальному утриманні не надає та не приймає. Останній раз спілкувався з дитиною 24.06.2022, коли вітав доньку телефоном з днем народження, після цього вони не зустрічалися та не спілкувалися, оскільки батько фактично втратив будь який інтерес до своєї доньки. Крім того, станом на 30.04.2023 за ОСОБА_2 існує значна заборгованість зі сплати аліментів.
З 16.10.2021 ОСОБА_1 вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_1 та переїхала жити до чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом Білогородської сілької ради Бучанського району Київської області 05.05.2023.
Позиція відповідача.
Відповідач правом подання відзиву не скористався, у судове засідання також не прибув.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. від 05.06.2023 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та витребувано висновок про доцільність/не доцільність визначення місця проживання дитини.
13.12.2023 на адресу суду від начальника Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олесі ЧЕКОТУН на виконання ухвали суду надійшло рішення №216 про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та висновок.
14.12.2023 на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривенко О.О. надійшла заява про повторний розподіл справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Шевчук Ю.В. у нетривалій декретній відпустці.
Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №274 від 19.12.2023 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа 495/5792/23 року передана на розгляд судді Боярському О.О.
20.12.2023 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання.
Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №302 від 26.02.2024 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа 495/5792/23 року передана на розгляд судді Братків І. І.
27.02.202 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання.
08.042.202 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кривенко О.О. надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату та час повідомлявся належним чином шляхом направлення повістки за місце проживання, однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», клопотань до суду не надходило, причини неявки суду не відомі.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олеся ЧЕКОТУН у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу без участі представника та винести рішення відповідно до чинного законодавства, надавши рішення комісії з питань захисту прав дитини.
За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який 17.05.2021 розірвано, на підтвердження чого надана копія Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копія рішення Нікополькоського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2021, №185/6802/20.
Сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
При обстеження житлових умов проживання ОСОБА_1 встановлено, що вона проживає у приватному будинку загальною прощею 105,4 кв. м. разом з ОСОБА_7 (дід), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_1 9теперішня невістка ОСОБА_7 ), ОСОБА_9 (донька ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 (донька ОСОБА_1 ).
Висновком затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради від 05.12.2023, №216, враховуючи відсутність між батьками спору щодо місця проживання дитини, орган опіки та піклування просить суд прийняти рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи інтереси дитини, згідно чинного законодавства.
Позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування.
Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю.
Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання динити без згоди батька, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Враховуючи, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з матір`ю, спір між батьками про її місце проживання відсутній, згоду батька позивач не може отримати внаслідок нехтування ним цих правил то суд вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання та реєстрації матері дитини та надати дозвіл ОСОБА_1 на реєстрацію її доньки за адресою: АДРЕСА_2 без письмової згоди батька ОСОБА_2 .
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області , про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю без згоди батька ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Ірина БРАТКІВ