ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9856/18 Номер провадження 22-ц/814/35/24Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош АІ., Лобов О.А.

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ; третя особа: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» ,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на праві приватної власності належить будинок, розташований в АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований та проживає разом із членами своєї сім`ї.

Він є побутовим споживачем послуг по газопостачанню, які надаються ТОВ «Полтавагаз збут», постачальною організацією відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 .

Починаючи з січня 2016 року з постачальником ТОВ «Полтавагаз збут» почали виникати непорозуміння в частині розрахунку за спожитий газ.

Так, в січні постачальник повідомив його про наче існуючу заборгованість в розмірі 4200 грн. Станом на 04 січня 2016 року з`ясувалося, що на показники лічильника 18861, у нього по особовому рахунку існує переплата в розмірі 5 561 грн. 61 коп., а не борг.

В подальшому, включно до березня 2016 року оплата за спожитий газ проводилась шляхом зарахування переплати.

З квітня по жовтень 2016 року оплата за спожитий газ здійснювалась за показниками лічильника. Середньомісячна кількість спожитого газу за вказаний період часу складала 10 куб.м. Проте, ТОВ «Полтавагаз збут» надіслало йому повідомлення, що станом на 20 ве-ресня 2016 року на показники лічильника 28143 існує заборгованість в розмірі 26 343 грн. 76 коп., що не відповідає дійсності.

Станом на 01 жовтня 2016 року показники лічильника становили 22813 куб.м. 20 жов-тня 2016 року постачальник повторно направив на його адресу вимогу про сплату боргу в розмірі 5 900 грн. на показники лічильника 22935 куб. м. На погоджуючись із вказаними вимогами, він неодноразово звертався до відповідача про проведення звірки взаєморозрахунків, складання відповідного акту, однак його вимоги ігнорувались та лише в усній формі його повідомляли про наявність боргу, необхідність його сплати та погрожували відключенням від газопостачання.

В 2017 році у зв`язку із тяжкою хворобою, а в подальшому і смертю матері дружини позивача, у нього виникла заборгованість за спожитий газ.

20 липня 2018 року, не отримавши відповідних розрахунків, він сплатив 7 000 грн. як борг та продовжує сплачувати поточні платежі за надані послуги.

На письмові заяви, надіслані ним в листопаді 2018 року, він отримав листи-відповіді від «Полтавагаз», в яких йшлося про наявність заборгованості, але ніяким чином не було відображено відомості про стан наданих послуг та платежів за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2018 року. Окрім того, він отримав повідомлення, що в разі несплати боргу, 09.11.2018 року його будинок буде відключено від газопостачанн.

За наведених обставин, вважає дії відповідача незаконними, що порушують норми права, які регулюють дані відносини.

З урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив визнати дії відпо-відача ТОВ «Полтавагаз збут» щодо нарахування заборгованості в сумі 41 696 грн. 52 коп. незаконними; зобов`язати відповідача ТОВ «Полтавагаз збут» провести перерахунок обсягу фактично використаного газу за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2018 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 ; визнати дії відповідача ТОВ «Полтавагаз збут» щодо нарахування заборгованості в сумі 57961 грн. 82 коп. протиправними; зобов`язати відповідача ТОВ «Полтавагаз збут» провести перерахунок обсягу фактично використаного газу за період з 01 січня 2015 року по 01 грудня 2018 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 .

Крім того, вказував, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим він був госпіталізований в стаціонарне відділення Полтавської районної центральної лікарні. Відповідач проводить щодо нього агресивну підприємницьку практику, яка містить елементи неналежного впливу, докучання та погроз, ігнорування законних вимог щодо проведення взаєморозрахунків. Внаслідок порушення прав споживача, він зазнав душевних страждань, втратив душевну рівновагу, вимушений докладати додатко-вих зусиль по організації свого життя, дозвілля та відпочинку. З наведених підстав просив стягнути з ТОВ «Полтавагаз збут» моральну шкоду в розмірі 65 000 грн.

У січні 2019 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

В обґрунтування позовних вимог, зазначало, що ОСОБА_1 є споживачем природ-ного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтавагаз збут».

На даного абонента відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення оплати. Абонент не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує в повному обсязі за надані послуги з газопостачання, порушує права ТОВ «Полтавагаз збут».

На показник лічильника природного газу 35182 куб.м сума боргу становить 46896 грн. 26 коп. В зв`язку з несвоєчасним проведенням оплати за спожитий природний газ ТОВ «Полтавагаз збут» нарахувало відповідачу інфляційні витрати на загальну суму 7 475 грн. 32 коп. та 3% річних в розмірі 2 133 грн. 38 коп.

За наведених обставин, з урахуванням зменшених позовних вимог, ТОВ «Полтавагаз збут» просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 основний борг за спожитий газ в розмірі 46 896 грн. 26 коп., інфляційні витрати в розмірі 7 475 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 2 133 грн. 38 коп. та в повернення судових витрат 1 921 грн.

Рішенням Октбярського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «Полтавагаз збут» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз збут», основний борг за спожитий газ 46 896 грн. 26 коп., інфляційні в розмірі 7 475 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 2133 грн. 38 коп. та повернення судових витрат в сумі 1921 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права; неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки суду невідповідають обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Полтавагаз збут» відмовити.

Вказував, що ним здійснювались поточні платежі за спожитий газ в розмірах, які у зв`язку з відмовою проведення взаєморозрахунків відповідачем, він змушений був визначати самостійно.

Вважає, що районний суд, ухвалюючи рішення по суті спору, належним чином не з`ясував його уточнених позовних вимог та безпідставно задовольнив зустрічний позов відповідача.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подало АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (третя особа), у якому, спростовуючи доводи апелянта, просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Також, на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відзив подав відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» у якому зазначає, що рішення районного суду цілком законне та обґрунтоване, ухвалене з дослідженням всіх матеріалів у справі, тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Позивач є побутовим споживачем послуг по газопостачанню, які надаються ТОВ «Полтавагаз збут» та відповідно постачальною організацією відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно копії посвідчення позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має пільги з оплати послуг газопостачання .

Розрахунки за спожитий природний газ позивач здійснює за розрахунковою книжкою по оплаті за природний газ за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Полтавагаз збут», станом на грудень 2018 року борг у абонента складає 46896 грн. 26 коп.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015року та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Нормами ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», передбачено, що ринок природного газу - сукупність правовідно-син, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу,зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Регулятором ринку природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Пунктами 17, 19, 39 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37, ч. 1 ст. 38, ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Частиною 4 ст. 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; регулятор Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу (ч. 1, 2 ст. 2 розділу І Кодексу).

Відповідно до п. 1 ст. 1 розділу ІХ Кодексу ГРС комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Відповідно до п. 5 ст. 4 розділу ІХ Кодексу ГРС оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Оператор ГРМ передає Оператору ГТС, зокрема, відомості про фактичні обсяги природного газу, розподілені за споживачами, підключеними до/через ГРМ (п/п 2 ч. 1 ст. 3 розділу ХІ).

Оператором ГРМ на території Полтавської області, який здійснює облік та розподіл природного газу є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полта-вагаз». З урахуванням вищевказаних положень чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, оператор ГРМ, тобто АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є відповідальним за облік природного газу у побутових споживачів та визначені ним обсяги природного газу є обов`язковими для постачальника, тобто для ТОВ «Полтавагаз збут».

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано беззаперечних доказів того, що відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» є уповноваженим здійснювати облік природного газу у побутових споживачів, та вимагає стягнути з ОСОБА_1 в ігнорування законних вимог щодо проведення взаєморозрахунків суму заборгованості за спожитий газ разом з 3% річних та інфляційними витратами.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо здійснення перерахунку вартості послуги з постачання природного газу з врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає,що НКРЕКП відповідно допокладених нанеї завдань,серед іншого,установлює: ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання; ціни на товарний природний газ власного видобутку для суб`єктів, визначених законом; роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення; граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРЕКП, то відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» не має повноважень коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно, що узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, а саме, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким мають здійснюватися нарахування за послуги.

Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення в частині відмови в задовленні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Щодо позовних вимог ТОВ «Полтавагаз збут» про стягнення заборгованості, апеляційний суд виходить з слідуючого .

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно дост. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1 частини 1статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3ст. 20 цього Законуобов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4постанови КМ України від 09.12.1999, № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. За однією адресою укладається один договір.

Частинами 1 та 3 статті 12 Закону визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 13 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженимпостановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року.

Пунктом 4 (абзац 3) розділу ІІІ Правил визначено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

ОСОБА_1 не звертався до позивача із заявою про відмову укласти договір про постачання природного газу, а відтак підстав для звільнення його від обов`язку щодо сплати за поставлений до її будинку газ у спірний період не вбачається.

Згідно п.4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Частиною 2статті 18 Закону України «Про ринок природного газу»визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цьогоКодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цьогоКодексуздійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно абзаців 4 та 5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Суду першої інстанції надана картка абонента ОСОБА_1 , складена постачальником - ТОВ «Полтавагаз Збут», згідно якої станом на листопад 2015 року показники газового лічильника, який встановлений в будинку за адресою: , становили 18861 куб.м., станом на грудень 2018 року показники лічильника зазначені у розмірі 35182 куб.м. (т.1 а.с.207).

Грошові кошти, внесені в рахунок сплати за надані послуги , на які посилається відповідач, як на підставу сплати заборгованості, були враховані позивачем ТОВ «Полтавагаз Збут» при перерахунку заборгованості, що вбачається з уточненої позовної заяви про зменшення позовних вимог (т.1 а.с.204- 210).

Колегія суддів, вважає, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, відповідачем ОСОБА_1 не було надано доказів, які б спростували визначений оператором ГРМ об`єм спожитого газу або невідповідність дійсності показників газового лічильника, які зафіксовані оператором ГРМ.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному розмірі проводив оплату за спожитий природний газ, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення з ньго на користь позивача встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Враховуючи, що ОСОБА_1 доказів повного погашення заборгованості за спожитий природний газ, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, не надав, а також не спростував нарахований позивачем розмір заборгованості та правомірність його нарахування, тому місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову ТОВ «Полтавагаз Збут».

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в період протягом 2015-2018 років частково сплачувались комунальні послуги, вірним є висновок суду першої інстанції , щодо переривання перебігу строку позовної давності , відтак, відсутні підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог ТОВ«Полтавагаз Збут».

Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку встановлено, що відповідач частково сплачував комунальні послуги протягом даного періоду 2016-2018 років, суд дійшов правильного висновку про те, що перебіг позовної давності переривався, відтак, відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов