Справа № 712/7304/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 серпня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчина Станіслава Олеговича, подану в інтересах держави в особі Черкаської міської ради про забезпечення позову заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчина Станіслава Олеговича, поданого в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення коштів ,

в с т а н о в и л а:

12.06.2024 до Соснівського районного суду м. Черкаси в електронній формі, через систему «Електронний Суд», надійшла позовна заява заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчина С.О., подана в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2024 матеріали справи за вказаною позовною заявою передано на розгляд за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.07.2024 справу повернуто до Соснівського районного суду м. Черкаси для правильного визначення підсудності, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача відноситься до юрисдикції Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2024 матеріали справи за вказаною позовною заявою передано на розгляд за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Згідно із ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу.

Позов заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчина С.О., поданий в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення коштів містить клопотання про забезпечення цього позову.

Клопотання мотивоване тим, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення. Позивач зазначає, що за обставинами цієї справи державна реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 здійснена державним реєстратором Черкаського міського управління юстиції Кулешовим О.О. на підставі нечинних документів, які в установленому законом порядку не видавалися уповноваженими особами. Згідно даних Державного реєстру речових прав на майно у власності ОСОБА_1 є єдине нерухоме майно земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,1972 га у Кіровоградській області, Маловисківський район, Злинська сільська рада, кадастровий номер :02:002:0489. ОСОБА_1 може у будь-який момент розпорядитися цим майном шляхом його відчуження, що унеможливить виконання рішення суду.

Посилаючись на норми цивільного процесуального законодавства, правові висновки ВС, позивач просить накласти арешт та заборонити відповідачці ОСОБА_1 та іншим особам будь-які дії, у тому числі укладати договори та інші правочини стосовно земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0489

Дослідивши обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

При постановленні ухвали суд керувався наступними правовими нормами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Згідно матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідачки кошти в сумі 418629,63 грн, як спричинена шкода за вибуття із комунальної власності та відчуження відповідачкою квартири АДРЕСА_1

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.05.2024 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0489, площею 4,1972га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, Злинська сільська рада.

Суд дійшов висновку, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони відповідачці вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що після пред`явлення заступником керівника Черкаської обласної прокуратури позову про стягнення 418 926 грн 63 коп, можливість відповідачки в будь-який момент відчужити належне їй майно, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідачки в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Накладення арешту на земельну ділянку означає, що вона залишається у власності відповідачки, але обмежується право щодо розпорядження нею з метою недопущення її відчуження й уникнення виконання судового рішення у майбутньому. Такий захід буде скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно із забороною вчиняти дії щодо розпорядження майном, призведе до невиправданого обмеження прав відповідачки чи третіх осіб, оскільки земельна ділянка залишається у володінні та користуванні відповідачки, а можливість нею розпоряджатися обмежується на певний час, до розгляду справи по суті.

При цьому, суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову суд не досліджував обґрунтованість позову, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вжиті заходи забезпечення позову суд вважає співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Визначені законом підстави для вжиття зустрічного забезпечення у цій справі станом на час звернення до суду із відповідною заявою відсутні.

Крім того, заходи забезпечення позову не обмежують права відповідача на користування майном та будуть вжиті на час розгляду спору судом.

Керуючись ст. ст. 149 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчина Станіслава Олеговича про забезпечення позову, поданого в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштівзадовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 з позбавленням права на відчуження та розпорядження, а саме на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку, площею 4,1972 га, реєстраційний номер: 231, кадастровий номер: :02:002:0489, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Кіровоградська область, Маловисківський район, Злинська селищна рада.

Копію ухвали направити до Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Центральна, 218, смт. Чорнобай,

Черкаська область, 19900; ел. пошта: ), для виконання, а також іншим особам, які мають статус учасника справи, - для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - протягом трьох років.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://ck.ck.court.gov.ua.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи:

-заступник керівника Черкаської обласної прокуратури Торопчин Станіслав Олегович, код ЄДРПОУ/умовний код 02911119, адреса: 18000, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286;

- Черкаська міська рада, , адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишнивецького, 36;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

-

Суддя Л.О. ШАРАЯ