Справа № 211/4959/24
Провадження № 2-о/211/140/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, де заінтересованою особою зазначено ОСОБА_2 , та просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним своїх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що з 01.11.2014 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024. Мають двох дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Фактичні шлюбні відносини із ОСОБА_2 припинились з вересня 2021 року. На даний час діти проживають із ним. Починаючи з вересня 2021 року та по теперішній час виключно він піклується про дітей, їх емоційний розвиток, вирішує всі питання щодо навчання, поведінки та виховання дітей, відвідує батьківські зустрічі, шкільні та дошкільні заходи, стежить за їх здоров`ям. Діти перебувають з вересня 2021 року на його повному утриманні та вихованні, в той час як мати дітей не приймає участі в житті дітей, матеріальної допомоги не надає. Встановлення факту перебування на його утриманні дітей та самостійному вихованні необхідно задля оформлення документів на соціальну допомогу, вільне переміщення дітей разом із ним, також для вирішення інших питань, що виникають протягом їхнього спільного життя. Враховуючи значені обставини, він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження.

У судове засідання сторони у справі на з`явились.

Заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву про визнання заяви та підтвердження викладених в ній фактах. Просила провести судове засідання за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 01 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_7 . Батьками дітей записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14, 15 копії свідоцтв про народження).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2023 року, яке набрало законної сили 02.01.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Визначено місце проживання неповнолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з відібранням неповнолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав з поверненням дітей на виховання батькові ОСОБА_1 . (а.с.16-18 копія рішення)

Відповідно до довідку №9 від 14.06.2024 року, ОСОБА_9 відвідує комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №20 КМР з 01.09.2021 року та по теперішній час. За час відвідування вихованням дитини займається виключно батько ОСОБА_1 , який приводить та забирає дитину, щомісячно та в повному обсязі сплачує батьківську плату за відвідування дитиною закладу (а.с. 19 копія довідки).

Згідно із довідкою від 13.06.2024 року, виданою сімейним лікарем ОСОБА_10 , за період з вересня 2021 року та по теперішній час лише батько звертався за медичною допомогою та профілактичними оглядами щодо дітей. Мати дітей, ОСОБА_2 , з вересня 2021 року не зверталась та не телефонувала лікарю щодо профілактичних оглядів та лікування дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 20 копія довідки).

Заявник працевлаштований в ПРАТ «ЦГЗК», має стабільний дохід, що підтверджується довідками №219 від 14.06.2024 року та №357 від 17.06.2024 року (а.с. 21, 22 копії довідок).

Заявник ОСОБА_1 разом із дітьми проживають окремо від матері дитини за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 12.08.2024 (а.с.31 копія акту).

З вересня 2021 року подружжя проживає окремо, що встановлено рішеннями судів, діти перебувають на утриманні батька, який самостійно їх виховує, що також підтверджується актом з місця проживання від 12.08.2024, підписаний сусідами (а.с.31 копія акту).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315 ЦПК України).

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, наведений ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими судом доказами з`ясовано, що мати дітей проживає окремо від них, участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання малолітніх дітей та їх перебування на повному утриманні батька.

Ураховуючи викладене, суд відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дітей вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити факт, що батько самостійно виховує та утримує малолітніх дітей, чинним законодавством не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 серпня 2024 р.

Суддя Д.М.Ніколенко