КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.08.2015 у розмірі 47 254,64 грн., яка отоварилася станом на 17.10.2023 та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалося на те, що 17.08.2015 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому, при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, у порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував та станом на 17.10.2023 мав заборгованість у розмірі 47 254,64 грн., з яких: 38 095,51 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9 159,13 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 095,51 грн. та 2 163,77 грн. судового збору (а.с.116-122).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що у заяві від 27.05.2021 про приєднання до Умов та Правил надання послуг сторонами погоджено процентну ставку за кредитним договором по кредитній картці «Універсальна» та «Універсальна Голд», процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, а також розмір щомісячних платежів, строк і порядок їх внесення тощо.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2015 ОСОБА_1 подав АТ КБ «Приватбанк» Анкету-заяву за встановленою банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

У тексті формуляру Анкети-заяви, підписаної відповідачем та представником банку, містяться відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 27.05.2021, яка підписана сторонами, встановлені наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна лінія; сума кредитного ліміту - розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна», 75 000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних - 42,0% для карт «Універсальна», 40,8% - для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних - 84,0% для карт «Універсальна», 81,6% для карт «Універсальна Gold».

Згідно з копією довідки, доданої до позову, відповідачу було видано наступні картки: 17.08.2015 картку № НОМЕР_1 з терміном дії до жовтня 2017 (картка «Універсальна»); 26.12.2017 картку № НОМЕР_2 з терміном дії до липня 2021 (картка «Універсальна Gold»); 27.05.2021 картку № НОМЕР_3 з терміном дії до травня 2021 (картка «Універсальна Gold»).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, вбачається, що 29.12.2017 відповідачу збільшено суму кредитного ліміту в розмірі 28 000,00 грн., в подальшому сума кредитного ліміту змінювалася і максимально була встановлено у розмірі 42 000,00 грн. з 13.01.2022, а з 01.06.2023 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що відповідач, починаючи з серпня 2015 року користувався банківськими картками, що видавалися йому, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу у споживчих цілях шляхом поповнення мобільного, зняття готівки, здійсненні покупок тощо.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, незважаючи на повне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення заборгованості за борговими зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 17.10.2023 за ним обліковується заборгованість у загальному розмірі 47 254,64 грн., з яких: 38 095,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 159,13 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, на підтвердження пред`явлених до відповідача позовних вимог, позивачем, окрім вищезазначених доказів, було додано до матеріалів справи наступні документи: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 17.08.2015 станом на 17.10.2023; паспорт споживчого кредиту; витяг з Тарифів; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою та третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Разом з тим, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Як вбачається, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи підтвердження, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг були узгодженні з відповідачем, він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту щодо встановлених тарифів, Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг наявний підпис відповідача, а тому приходить до висновку, що кредитний договір було укладено між сторонами на умовах, зазначених у вказаному документі.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів укладення між сторонами кредитного договору, колегія суддів вважає помилковими, адже, незважаючи на відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг, відповідач знав про умови кредитування, зокрема, про типи кредитної лінії та відсоткові ставки, умови чого зазначені в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 по справі № 534/1072/18-ц апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Однак, суд першої інстанції під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів з огляду на начебто їх не погодження сторонами договору.

Разом з тим, згідно з розрахунками заборгованості відповідача за кредитним договором, які є чіткими, повними та розгорнутими по окремих категоріях, за відповідачем станом на 17.10.2023 обліковується заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 9 159,13 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості за процентами у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за відсотками у розмірі 9 159,13 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог.

При цьому, оскільки судом першої інстанції стягнуто судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, та, як наслідок, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до положень ст.ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід достягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 520,23 грн. та стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн., а всього 4 546,23 грн.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ) заборгованість за відсотками у розмірі 9 159 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 13 коп. та судовий збір у розмірі 4 546 (чотири тисячі п`ятсот сорок шість) грн. 23 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова