Провадження № 2/761/6571/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, в якому просив визначити розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 1 мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 3 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя у сторін не склалось, з грудня 2023 р. почали проживати окремо. Позивач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дітей розмірі 30000,00 грн.

01.03.2024 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, яка була задоволена. За судовим наказом від 14.03.2024 р. у справі №761/8178/24 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця.

Позивач зазначає, що при розгляді справи не було враховано його матеріальний стан, сімейні та життєві обставини. Позивач є військовослужбовцем ЗСУ, перебуває на військовій службі. Після припинення сімейних стосунків він залишив відповідачу житло для проживання з дітьми, на теперішній час змушений витрачати кошти на оренду житла. Крім цього, позивач утримує матір ОСОБА_8 , яка має проблеми зі здоров`ям.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для зміни розміру аліментів на утримання дітей шляхом зменшення верхньої межі нарахування аліментів до 3 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що розмір аліментів, які стягуються на теперішній час, передбачений законодавством та є достатнім для задоволення потреб дітей, а зменшення його розміру погіршить становище дітей. Просить врахувати, що відповідач є особою з інвалідністю, потребує дороговартісного лікування, має на утриманні батьків, 1951 р.н., та 1953 р.н. Звертає увагу, що мати позивача є фізичною особою-підприємцем та може самостійно утримувати себе. Крім цього, стан здоров`я, фінансовий та сімейний стан позивача не змінився з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову.

Ухвалою судді від 05.04.2024 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Протокольною ухвалою суду від 27.05.2024 р. здійснено перехід до загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 15.08.2024 р. закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

Суд, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16.10.2004, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2024 р. у справі №761/6659/24 розірвано.

Сторони є батьками дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

За судовим наказом від 14.03.2024 р. у справі №761/8178/24 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Як зазначено в правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №554/325/16-ц (провадження №61-20049св19) аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

При цьому, вирішуючи справу за позовом боржника (платника аліментів) про зменшення розміру аліментів, після видачі судом наказу про їх стягнення у частці від заробітку (доходу), суд повинен керуватися в першу чергу положеннями статті 192 СК України, та субсидіарно положеннями статті 182 цього Кодексу.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №523/5464/19 (провадження №61-21155св19).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі

№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, оскільки:

- має на утриманні мати ОСОБА_8 , яка має проблеми зі здоров`ям;

-змушений витрачати кошти на оренду житла та накопичення власного житла.

Між тим, вказані обставини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що на момент винесення судового наказу від 14.03.2024 р. ці обставини вже існували і це не є новими обставинами, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів.

Крім того, позов пред`явлено до суду тільки через п`ятнадцять днів після винесення судового наказу, тобто через незначний період часу, не надавши докази, що саме після видачі судового наказу у позивача змінилося.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25.09.2019 р. у справі № 730/1553/18-ц.

Вказане узгоджується також з ст. 273 ч.4 ЦПК України, за якою якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Щодо утримання матері ОСОБА_8 , то позивачем не надано суду докази, що факт утримання матері дійсно зумовив погіршення його майнового становища, доказів понесення будь-яких витрат на утримання неї не надано. Наявність лише факту утримання матері без доведення факту погіршення майнового становища платника аліментів є недостатнім для зміни розміру аліментних платежів.

При цьому, доказів понесення позивачем витрат на оренду житла також не надано.

Судом також враховано, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стягнення аліментів передусім має захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Розмір аліментів, встановлений судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2024 р. у справі №761/8178/24, є виправданий дійсним потребам дітей і не призведе до порушення прав позивача. При цьому, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону.

Позивач є працездатним, працює та має постійний дохід за основним місцем роботи, доказів погіршення матеріального стану або стану здоров`я з часу призначення аліментів за судовим наказом не надано.

Судом також враховано, що відповідач є особою з інвалідністю, має проблеми зі здоров`ям, а зменшення розміру аліментів погіршить становище дітей.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, на теперішній час позивачем належними та допустимим доказами не доведено обставин зміни матеріального та сімейного стану, що могло б стати підставою для зменшення розміру аліментів, а тому позовну заяву Т Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання дітей потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.192 СК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 23.08.2024

Суддя: А.А. Осаулов