Справа № 591/8577/24
Провадження № 2-н/591/3944/24
СУДОВИЙ НАКАЗ
про відмову у видачі судового наказу
Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клименко А.Я., розглянувши матеріали заяви заявника ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-
У заяві зазначається, що по 26.02.2024 рік ОСОБА_1 знаходилася у трудових відносинах з ПАТ «СУМИХІМПРОМ», звільнено 26.02.2024 року відповідно до ст.38 КЗпП.
Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.
Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.
Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ - вони повинні бути безспірними.
Згідно з п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом, для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116 КЗпП України).
З доданих до матеріалів заяви документів убачається, що заявниця по 26.02.2024 рік знаходилася у трудових відносинах з ПАТ «СУМИХІМПРОМ», звільнена відповідно до наказу №308-к від 26.02.2024 року.
Заявниця з урахуванням вимог ст. 116 КЗпП України, зокрема, 26.02.2024 року мала дізнатися про порушення її права на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику.
Заяву про видачу судового наказу заявниця через канцелярію суду подала 26.08.2024 року, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч.1 ст. 233 ЦПК України.
Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст.116 КЗпП України), минуло не більше одного року.
Суд звертає увагу, що заявниця має право звернутись до суду із вказаними вимогами у порядку позовного провадження, шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 КЗпП України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у видачі ОСОБА_1 судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні.
Керуючись ст.ст.165, 166,167 ЦПК України, -
Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні.
Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявниця у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО