Справа № 461/3257/22
Провадження № 6/461/364/24
У Х В А Л А

16.08.2024 м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

за участі:

представника стягувача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника боржника Магировського Т.А. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

боржник ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою, у якій просить визнати виконавчий лист №461/3257/22, виданий 26.05.2023 Галицьким районним судом м. Львова, яким стягнуто з нього на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за період з 01.03.2020 по 13.05.2022 у розмірі 1064,94 доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 складає 31149,50 грн, за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008, таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, просив зупинити виконання за зазначеним виконавчим листом №461/3257/22, до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2022 ухвалено рішення, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за період з 01.03.2020 року по 13.05.2022 року у розмірі 1064,94 доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 31149,50 грн, за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008. На виконання зазначеного рішення, Галицьким районним судом м. Львова 26.05.2023 року було видано виконавчий лист №461/3257/22. На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марчишином Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72298742. Зазначає, що виконання зобов`язань по кредитному договору №LVH9GR від 02.09.2008 було забезпечено договором іпотеки з наступними змінами та доповненнями, який було укладено 10.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за №4480. Згідно умов договору іпотеки він передав в заставу (іпотеку) належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернув стягнення на передане в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом набуття права власності на вказану квартиру та відповідно зареєстрував за собою право власності. Таким чином, вважає, що всі його зобов`язання, які виникли з кредитного договору №LVH9GR від 02.09.2008 з подальшими змінами та доповненнями припинились в момент реєстрації за АТ КБ «ПРИВАТБАНК» права власності на предмет іпотеки. Окрім цього, вказує, що припинення його зобов`язань перед стягувачем підтверджується рішеннями судів, які мають преюдиційне значення. Так, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.12.2019 по справі №461/833/16-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Вказане рішення мотивовано тим, що банк позбавлений права на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по кредитному договору, виконання якого було забезпечено договором іпотеки. Оскільки між банком та відповідачем було завершено позасудове врегулювання питання щодо погашення заборгованості, а тому, будь-які наступні вимоги банку до відповідачів є недійсними. Окрім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/4143/20 від 10.06.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Західного Головного Регіонального Управління АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В., третя особа ТзОВ «СІНФОР» про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов`язань припиненими, позовні вимоги задоволені. Вказаним рішенням припинено зобов`язання ОСОБА_2 за Кредитним договором №Є/V 2867 від 10 травня 2007 року з наступними змінами та доповненнями, Договором на видачу траншу №Є/V 2867/1 від 11 травня 2007 року, Договором на видачу траншу №Є/V 2867/2 від 01 червня 2007 року, Договором на видачу траншу №Є/V 2867/3 від 12 червня 2007 року, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Західне Головне Регіональне Управління» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку із його виконанням. З огляду на наведене, вважає, що його зобов`язання перед кредитором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором виконані повністю, відтак виконавчий лист №461/3257/22, виданий 26.05.2023 Галицьким районним судом м. Львова, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 30.07.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом №461/3257/22, до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 адвокат Магировський Т.А., який брав участь в справі в режимі відеоконференції відповідно до ухвали від 09.08.2024, заяву підтримав з підстав, що наведені в такій, просив її задоволити.

Представник стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвокат Істамова І.В., яка брала участь у справі в режимі відеоконференції відповідно до ухвали від 14.08.2024, просила відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що відсутні підстави для задоволення такої, також вказала, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/4143/20 від 10.06.2024, на яке боржник покликається, обґрунтовуючи позовні вимоги, не набрало законної сили, а на даний час перебуває у провадженні Львівського апеляційного суду за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заслухавши думку представника боржника та представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2022 у справі №461/3257/22 стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за період з 01.03.2020 року по 13.05.2022 року у розмірі 1064,94 доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 31149,50 грн. за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008 року. Також стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

На виконання зазначеного рішення, 26.05.2023 Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №461/3257/22, який звернуто стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На даний час виконавчий лист перебуває на виконанні (ВП №72298742).

Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин.

Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.06.2020 у справі № 520/1466/14-ц, зазначив, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року винесеній у справі № 2-4671/11.

Окрім цього, встановлено, що виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору №LVH9GR від 02.09.2008 було забезпечено договором іпотеки з наступними змінами та доповненнями, який було укладено 10.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за №4480.

Відповідно до умов договору іпотеки ОСОБА_2 передав в заставу (іпотеку) належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за зазначеним кредитним договором.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №81428047 від 28.02.2017, за стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.10.2016 зареєстровано державним реєстратором Тузяком П.Т. право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі зазначеного вище договору іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотека є видом застави (стаття 575 ЦК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).

Вказані правові висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 761/17280/16-ц.

Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18).

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Таким чином, з огляду на наведені норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2022 у справі №461/3257/22 станом на даний час не виконане, тобто існує матеріальний обов`язок боржника ОСОБА_2 перед стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008, що також підтверджується запереченнями представника стягувача в ході розгляду даної заяви щодо задоволення такої.

Покликання боржника ОСОБА_2 на рішення судів, які мають преюдиційне значення у розгляді цієї заяви, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 02.12.2019 по справі №461/833/16-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Окрім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/4143/20 від 10.06.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Західного Головного Регіонального Управління АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В., третя особа ТзОВ «СІНФОР» про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов`язань припиненими, позовні вимоги задоволені.

Предметом спору у зазначених справах є Кредитний договір №Є/V 2867 від 10 травня 2007 року з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу №Є/V 2867/1 від 11 травня 2007 року, Договір на видачу траншу №Є/V 2867/2 від 01 червня 2007 року, Договір на видачу траншу №Є/V 2867/3 від 12 червня 2007 року, укладені між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Західне Головне Регіональне Управління» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а у даній справі розглядається питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008.

Більше того, рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/4143/20 від 10.06.2024 не набрало законної сили, згідно з ухвалою Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на зазначене рішення.

Таким чином, судом не встановлено обставин щодо помилкової видачі виконавчого листа у цивільній справі №461/3257/22 чи відсутності обов`язку у боржника ОСОБА_2 перед стягувачем (припинення грошового зобов`язання у зв`язку із його виконанням або з інших причин). Також судом не встановлено інших підстав, передбачених ст.432 ЦК України, для визнання виконавчого листа, виданого 26.05.2023 Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2022 у справі №461/3257/22 таким, що не підлягає виконанню, відтак у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 369, 432 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19.08.2024.

Суддя Кротова О.Б.