Справа № 463/4433/24
Провадження № 2/463/1223/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 130 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26 квітня 2022 року в с. Малехів, на вул. Київській, відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_2 . Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2023 року. На момент ДТП у відповідача не було ні чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ні договору міжнародного страхування «Зелена карта». Вказує, що позивачем в межах встановленого ліміту здійснено виплату потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 130 000 грн. Відповідач в добровільному порядку кошти не повернув і тому просить стягнути їх в порядку регресу.

Позовна заява надійшла до суду 17.05.2024.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи.

Судове засідання призначене на 24.07.2024 відкладено на 22.08.2024, оскільки з часу отримання відповідачем копії ухвали та позову з додатками не сплив строк для подання відзиву на позовну заяву.

Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2022 року в с. Малехів на вул. Київській відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент ДТП у відповідача не було ні чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ні договору міжнародного страхування «Зелена карта» (а.с.8-9).

Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 18.04.2024, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення (а.с.47- 48).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Отже, згадана вище постанова встановлює преюдиційний факт винуватості відповідача у вчиненні ДТП.

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 02.06.2023, довідки №1 від 01.062023, платіжної інструкції №971735 від 05.06.2023 (а.с.50-52), позивачем проведено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 130 000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Керуючись нормами п.п. а п. 41.1. ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП.

Згідно п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 згаданого вище Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував суми сплачених коштів. Аналогічний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду у рішенні від 21 квітня 2021 року у № 450/4163/18.

З огляду на такі обставини, враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому з врахуванням вимог п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про моторно (транспортне) страхове бюро України», ст. 1191 ЦК України, за відсутності доказів про протилежне, з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму, сплачену на рахунок потерпілого в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.119) та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 150 грн. (а.с.45), оплати яких також підтверджується відповідною квитанцією (а.с.45).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,274,279,280-282 ЦПК України, ст.ст. ст. ст. 15, 16, 509, 526, 625, 979-982, 984, 993, 1166, 1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, б-р Русанівський,8, ) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 130 000 грн. (сто тридцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору та 1 150 грн. (одну тисячу сто п`ятдесят гривень) витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.