КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 357/6767/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9957/2024Головуючий у суді першої інстанції - Цукуров В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

- стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.12.2012 у розмірі 42 615,43 грн. станом на 17.01.2023, яка складається з: 15 097,98 грн. - заборгованість за кредитом; 27 517,45 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- стягнути з відповідача на користь банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалося на те, що 11.12.2012 ОСОБА_1 підписала з банком Анкету-заяву, в якій підтвердила свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір).

Разом з тим, вказує, що в порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував та станом на 17.01.2023 має заборгованість у загальному розмірі 42 615,43 грн., з яких: 15 097,98 грн. - заборгованість за кредитом; 27 517,45 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2024 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 131-137).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що укладення договору з відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним, оскільки з наявної у матеріалах справи виписки чітко вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користування кредитними коштами, однак використані кошти банку не повернув.

При цьому, вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання ним анкети-заяви, а також що він не знав про умови кредитування.

Також, зауважує, що заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами по справі, що не були належним чином досліджені судом першої інстанції, зокрема суд не звернув уваги на те, що заборгованість за тілом кредитом (поточним та простроченим) у повному обсязі не погашена, а тому відповідач зобов`язаний повернути фактично отриману суму кредитних коштів.

За вказаних обставин, вважає, що суд першої інстанції не встановив дійсного розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту та процентами, а натомість передчасно відмовив у задоволенні позовних вимог, що призвело до безпідставного звільнення відповідача від обов`язків за укладеним договором.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 15.04.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзивута призначено справу до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

07.05.2024 до Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, судом першої інстанції повно та всебічно встановлено обставини справи в розрізі досліджених доказів, а також обґрунтовано застосовано правові позиції Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.12.2012 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с 13). Із змісту Анкети-заяви вбачається, що в ній зазначено персональні дані ОСОБА_1 , адреса проживання, контактна інформація.

Із Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається старт карткового рахунку - 11.12.2012, кредитний ліміт не встановлено; зміна кредитного ліміту 26.04.2013 до 16 000,00 грн.; зміна кредитного ліміту 06.03.2015, зменшено до 15 230,00 грн.; зміна кредитного ліміту 10.01.2020, зменшено до 0,00 грн..

Із Довідки про видачу карток вбачається, що відповідачу видано картки: 11.12.2012 карта Універсальна з терміном дії 10/16; 26.04.2013 карта Універсальна GOLD з терміном дії 01/17; 25.02.2019 карта Універсальна GOLD з терміном дії 06/22.

Виписка за договором № б/н за період 11.12.2012 - 18.01.2023 відображає номера карток, дати та суми операцій з ними. Згідно даної виписки вбачається, що ОСОБА_1 за отриманими картками всього витратила коштів на загальну суму 24 882,00 грн.

Згідно з двома розрахунками заборгованості за договором № б/н від 11.12.2012, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , остання має наступну заборгованість: заборгованість за тілом кредиту 15 097,98 грн., в тому числі поточним тілом кредиту 0,00 грн.; простроченим тілом кредиту 15 097,98 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 27 517,45 грн.; загальна заборгованість за наданим кредитом 42 615,43 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 11.12.2012 та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував у повному обсязі та станом на 17.01.2023 має заборгованість у загальному розмірі 42 615,43 грн., з яких: 15 097,98 грн. заборгованість за кредитом; 27 517,45 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, витяг з «Тарифів», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг».

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування.

Так, зокрема, у Анкеті-заяві не вказано тип карти, яку виявив бажання оформити Відповідач, не зазначено суму кредитного ліміту, розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором.

Щодо права позивача на повернення сум фактично отриманих коштів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки по особовому рахунку, перевіреної судом апеляційної інстанції, різниця між сумою отриманою відповідачем коштів (24 882,00 грн.) та сумою внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості (65 155,05 грн.), перевищує заявлений позивачем розмір заборгованості по тілу кредиту.

Тобто, сума зарахованих АТ «Приватбанк» коштів в рахунок погашення заборгованості по процентам, яка, в силу вище встановлених обставин справи, має бути врахована при визначення суми заборгованості за кредитом, є більшою, аніж сума заявлених позивачем позовних вимог у вказаній частині.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що за відсутності погодження між сторонами розміру процентів банк не мав права ані нараховувати їх за визначеними ним ставками, ані зараховувати грошові кошти відповідача в рахунок їх погашення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому останнім розмірі.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова