Провадження № 2/752/1396/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В:

товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі- ТОВ «Страхова група «Оберіг», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому просили суд визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210905854, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 .

Позовні вимоги мотивують тим, що 06.09.2022 р. ОСОБА_1 самостійно, без участі Товариства за допомогою сервісу «КБ «ПриватБанк» уклала електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210905854 (далі за текстом - Поліс) щодо транспортного засобу «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 , та самостійно визначив тип свого транспортного засобу як B: легковий автомобіль. Крім того, в розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки Відповідач під час укладення Полісу вніс інформацію, що забезпечений транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю (надалі - ОТК). 04.04.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ Забезпечений транспортний засіб підлягає проходженню ОТК, а станом на 04.04.2023 рік протокол ОТК щодо цього ТЗ відсутній. Крім того позивачем встановлено, що відповідачем було некоректно внесено дані ТЗ, а саме було забезпечено ТЗ «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 , а вірний vin-code НОМЕР_3 .

Разом з тим, забезпечений ТЗ є вантажним фургоном. Таким чином за своїми технічними характеристиками ТЗ «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_3 відноситься до вантажних автомобілів та підлягає проходженню ОТК.

Враховуючи викладене Відповідач при укладанні полісу ввела в оману позивача щодо істотних умов договору страхування у зв`язку з чим оскаржуваний Поліс було укладено з порушенням норм Закону № 1961-IV і тому його слід визнати недійсним.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 27).

Позивач свого представника в судове засідання не направив про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, поважність причин неявки не повідомив, відзив не надсилав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2022 р. ОСОБА_1 самостійно, без участі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», за допомогою сервісу «КБ «ПриватБанк» уклала електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210905854 відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 , та самостійно визначила тип свого транспортного засобу як B: легковий автомобіль.

Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 07.09.2022 по 06.09.2023 включно.

В розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 14.2. ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (надалі - Закон № 1961-IV), страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику. (в редакції яка була чинною на дату укладання полісу)

Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону № 1961-IV, при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

04.04.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до скріншоту з сайту http://www.unda.com.ua/ щодо характеристик ТЗ «Volkswagen Amarok», забезпечений ТЗ є вантажним фургоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають технічному контролю відповідно до цієї статті.

З метою розслідування страхового випадку, Позивач, керуючись п. 34.1 ст. 34 Закону № 1961-IV, звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження ОТК вищевказаним транспортним засобом.

Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ № 31/925АЗ-12519-2023 від 13.06.2023 транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_3 , що підлягає обов`язковому технічному контролю ТЗ, станом на 04.04.2023 року - не мав дійсного протоколу ОТК. Інформація щодо проходження ОТК цим ТЗ до зазначеної в запиті дати відсутня (а.с. 10).

Також листом Головного сервісного центру МВС № 31/1002АЗ-13166-2023 від 21.06.2023 повідомлено, що згідно з інформацією станом на 19.06.2023, яка міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів VIN автомобіля «Volkswagen Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 - НОМЕР_3 . В ЄДРТЗ відсутні відомості про реєстрацію ТЗ з VIN НОМЕР_2 (а.с. 11).

Таким чином, за своїми технічними характеристиками транспортний засіб «Volkswagen Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 - НОМЕР_3 відноситься до вантажних автомобілів, що суперечить відомостям, які зазначив Відповідач під час укладення полісу, а саме щодо відсутності у нього обов`язку з проходження ОТК.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 982 Цивільного кодексу України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Як вбачається з абз. 6 п. 17.1. ст. 17 Закону № 1961-IV договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Згідно до абз. 7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 1961-IV договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Виходячи з вищевикладеного, суд погоджується з твердженням позивача про те, що істотною умовою договору страхування при укладенні Полісу щодо транспортних засобів, які підлягають ОТК є проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю (згідно абз. 6 п. 17.1. ст. 17 Закону № 1961-IV).

Як зазначалось вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 17. 3. ст. 17 Закону № 1961-IV, обов`язок повідомити інформацію про наявність дійсного протоколу ОТК та строк його дії покладається виключно на Відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Враховуючи зазначене, Відповідач під час формування полісу вніс до нього неправдиві відомості та забезпечив свій транспортний засіб як легковий, а не як вантажний транспортний засіб, а також, зазначив в полісі, що транспортний засіб не підлягає ОТК, що сприяло укладанню спірного полісу Позивачем.

Відповідно до частини першої статті 230 Цивільного України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Згідно з Узагальненою Практикою розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховним судом України від 24.11.2008 правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману в разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. При чому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено.

Враховуючи вищевикладене, введення страховика в оману страхувальником під час укладення полісу №EP-210905854 мало місце шляхом умисного надання неправдивих відомостей про таку істотну умову предмета договору страхування як обов`язковість проходження транспортним засобом технічного контролю у той час, коли вантажний фургон ОСОБА_1 підлягає обов`язковому проходженню ОТК, у зв`язку з чим Поліс було укладено з порушенням вимог Закону № 1961-IV, і його слід визнати недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2019 року по справі № 910/17404/18.

У зв`язку з наданням Відповідачем неправдивих відомостей щодо необхідності обов`язкового проходження обов`язкового технічного контролю відносно Забезпеченого транспортного засобу, оспорюваний поліс було укладено з порушенням норм Закону № 1961-IV, а саме абз. 6 п. 17.1 ст. 17 Закону № 1961-IV, відповідно до якого, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, оспорюваний поліс прямо суперечить ст. 17 спеціального Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, він міг бути укладений лише за наявності проходження зазначеним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю і на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18 згідно вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

При вирішенні спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в 2684 гривні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 230, 626, 989 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про страхування», ст.ст. 29, 37 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 81, 141, 178, 223, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210905854, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 з моменту його укладення.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, ) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк