Справа № 139/526/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в особі судді Коломійцевої В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 грудня 1996 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося. Сторонни проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини. Тому позивач вважає, що збереження сім`ї стало недоцільним та просив суд розірвати шлюб з відповідачем. Крім того позивач просить після розірвання шлюбу неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишити проживати разом з ним.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 18.07.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримала 27.07.2024 та у застосунок «Viber» 06.08.2024, відзив до суду не направила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило (а.с.18,19).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони з 10 грудня 1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

У сторін є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Окрім того, у п. 2 позовної заяви позивач просив залишити неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з ним.

Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків, і лише у разі не досягнення ними згоди з цього питання, спір між батьками може бути вирішений судом або органом опіки та піклування.

Разом з тим, суд звертає увагу на відсутність у позовній заяві аргументів щодо наявності між сторонами будь-якого спору з приводу визначення місця проживання їхньої неповнолітньої дитини, а також відсутність доказів на підтвердження наявності цієї обставини, а тому суд не розглядає викладене у прохальній частині позовної заяви прохання позивача про залишення проживати з ним неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як позовну вимогу.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грнсплаченого останнім судового збору.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану, 10 грудня 1996 року, актовий запис № 2725.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складено 22.08.2024.

Суддя: