КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/61109/21

номер провадження 22-ц/824/1949/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва 17 жовтня 2023 року /суддя Сирбул О.Ф./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка станом на 01.05.2021 р. становила 3865,13 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у сумі 1 222,00 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 17 жовтня 2023 року позов задоволено. /а.с.163-167/

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" з ОСОБА_1 суму боргу за спожиту електроенергію у сумі 3 865,13 грн., 3% річних та інфляційну складову в сумі 1 222,00 грн., а всього 5 087,13 грн. та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2270,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не звернуто увагу на особу позивача - монополіста, який є системним порушником нормативно - правових актів, що регулюють відносини на ринку електричної енергії, що є загально відомим фактом та має бути враховано під час оцінювання доказів, поданих позивачем, схильного до протиправного порушення прав споживачів електричної енергії. Зазначала, що позивачем поданий безпідставний позов до ОСОБА_1 , спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом створення штучної заборгованості за електричну енергію. Зокрема, неможливо встановити за які розрахункові періоди (календарні місяці) яких років позивачем штучно нарахована заборгованість; отримана вона від ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» чи виникла з початку діяльності позивача. Наголошувала, що 10.02.2016 року ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» був замінений лічильник відповідача, про що складено акт про опломбування засобів обліку та акт виконання технічної перевірки енергоспостачальною компанією від 10.02.2016 р. Відповідальність за достовірність відображення приладом обліку обсягів електричної енергії повністю покладається на ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» протягом березня - листопада 2018 року контрольне знімання показань приладів обліку у відповідача навмисно не здійснював з метою безпідставних нарахувань заборгованості. У відповідача відсутні відомості, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» цей обов`язок не виконувався, а тому немає підстав довіряти повідомленню ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що 10.02.2016 року були внесені недостовірні відомості. Також акт про опломбування засобів обліку та акт виконання технічної перевірки енергоспостачальною компанією від 10.02.2016 р. на теперішній час не скасовані та інших актів не складено. Позивач має у позовній заяві надати наступний розрахунок: у якій місяць якого року виник певний розмір штучної заборгованості відповідача. Також зазначала, що згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має надати розрахунок інфляційних втрат та 3-х відсотків річних на кожний розмір помісячної штучної заборгованості. Позивачем такий розрахунок у позовній заяві не наданий, що свідчить про штучність нарахованої відповідачу заборгованості та позбавляє відповідача зробити свій контррозрахунок.

Представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» О. Сапсай звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що 16 жовтня 2018 року відповідач звернувся до позивача із заявою (копія заяви долучена до матеріалів справи в судовому засіданні 14.06.2023) в якій просив привести показники лічильника у відповідності до наданих в додатку до заяви даних, які відображені в табличках відповідача. У відповідь на звернення, позивачем було проведено перевірку правильності внесення до особового рахунку показників електролічильника. В результаті перевірки було встановлено, що внаслідок некоректного внесення показників за денною та нічною зоною доби відбувалося некоректне нарахування за електричну енергію. Листом позивача від 12.11.2018 року, відповідача було повідомлено, що в результаті вищевикладених обставин до особового рахунку споживача № НОМЕР_1 , було здійснено корегування початкових показників встановленого електролічильника за зонами доби, внесені показники лічильника, які відповідач зазначив у своєму зверненні, та на підставі цих даних виконано перерахунок. Станом на 01.11.2018 року, з урахуванням всіх корегувань, змін тарифів та внесених відповідачем платежів, наявна заборгованість у розмірі 4 126,97 грн. Позивач дізнався про наявність заборгованості лише після звернення відповідача 16.10.2018 року. 28 травня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3 865,13 грн., яка залишалася не сплаченою на момент звернення до суду. 04.06.2021 року, ухвалою № 757/27958/21 Печерського районного суду м. Києва відмовлено у видачі судового наказу, після чого позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», уклало з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією від 15.04.2015, відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а отже вона є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач.

З наданих позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач неналежним чином сплачувала кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим станом на 01.05.2021 утворилась заборгованість у сумі 3 865,13 грн.

Також встановлено, що 16.10.2018 відповідач звернувся до позивача з заявою в якій просив привести показники лічильника у відповідності до наданих в додатку до заяви даних, які відображені в табличках відповідача. У відповідь на звернення відповідача, позивачем було проведено перевірку правильності внесення до особового рахунку показників електролічильника. В результаті перевірки було встановлено, що внаслідок некоректного внесення показників за денною та нічною зоною доби відбувалося некоректне нарахування за електричну енергію.

Листом позивача від 12.11.2018 відповідача було повідомлено, що в результаті вищевикладених обставин до особового рахунку споживача (відповідача) № НОМЕР_1, відповідно до якого ведеться розрахунок та облік розміру та вартості спожитої електричної енергії квартири АДРЕСА_2 було здійснено корегування початкових показників встановленого електролічильника за зонами доби. Також відповідача було повідомлено, що до його особового рахунку були внесені показники лічильника, які відповідач зазначив у своєму зверненні та на підставі цих даних виконано перерахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 (далі по тексту - Правила), про те, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією.

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними, показаннями приладу обліку електроенергії.

Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пунктом 48 Правил визначено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

З наданих позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач неналежним чином сплачувала кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим станом на 01.05.2021 утворилась заборгованість у сумі 3 865,13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційна складова боргу, відповідно до розрахунку ціни вимоги та 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 1 222,00 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом, а відтак покладено в основу рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності даних та періодів виникнення заборгованості як відсутність розрахунків, апеляційний суд відхиляє з огляду на дані, наявні у матеріалах справи /а.с. 12-16/ де містяться дані щодо споживання по особовому рахунку № НОМЕР_1 починаючи з червня 2015 року, враховуючи фактичне споживання.

16 жовтня 2018 року відповідач звернувся до позивача із заявою в якій просила привести показники лічильника у відповідності до наданих в додатку до заяви даних, які відображені в табличках відповідача.

В результаті перевірки було встановлено, що внаслідок некоректного внесення показників за денною та нічною зоною доби відбувалося некоректне нарахування за електричну енергію.

Листом позивача від 12.11.2018 року /а.с. 91-92/ відповідача було повідомлено, що в результаті вищевикладених обставин до особового рахунку споживача № НОМЕР_1 , відповідно до якого ведеться розрахунок та облік розміру та вартості спожитої електричної енергії квартири АДРЕСА_2 , було здійснено корегування початкових показників встановленого електролічильника за зонами доби.

Також відповідача було повідомлено, що до його особового рахунку були внесені показники лічильника, які відповідач зазначив у своєму зверненні, та на підставі цих даних виконано перерахунок. Станом на 01.11.2018 року, з урахуванням всіх корегувань, змін тарифів та внесених відповідачем платежів, за наведеною вище адресою існує заборгованість у розмірі 4 126,97 грн.

При цьому, за правильність внесення показань лічильника відповідає споживач, надавач послуг проводить перевірку правильності внесення, що фактично і відбулось за зверненням позивачки.

Доводи щодо невірно відображених даних по розрахункам /а.с. 12-16/ в апеляційній скарзі відсутні, фактично доводи зводяться до припущень щодо штучності заборгованості.

Розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних міститься у матеріалах справи на а.с. 36 та апелянтом також не спростований.

Щодо строків позовної давності, судом першої інстанції також вірно враховано, що до моменту звернення відповідачки за перерахунком, правильність показників не звірялась, заборгованість не обліковувалась, а тому стала відомою лише після корегування показників за зверненням від 16.10.2018 р.

28.05.2021 р. позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2021 відмовлено у видачі судового наказу.

16.11.2021 р. позивач звернувся до суду з позовом до стягнення заборгованості у позовному провадженні.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадження, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу, перериває перебіг строку позовної давності.

Окрім цього представник позивача посилався на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 17 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва 17 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: