Провадження № 6/638/607/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину,-

встановив:

30.07.2024 до суду надійшла зазначена заява. В обґрунтування заяви вказано, що судом було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатної дружини починаючи з 24.12.2010 до 21.05.2011 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно. У 2014 році позивачу було видано судове рішення, яке набрало законної сили 05.01.2011 та виконавчий лист, який оформлений неналежним чином. На підставі судового рішення від 09.05.2024 про усунення описки у судовому рішенні позивач отримала змогу звернутись до виконавчої служби. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчого документа поважною та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2024 зазначену заяву передано в провадження судді Семіряд І.В.

01.08.2024 доповідною запискою витребувано з архіву суду справу №2-13036/10.

Позивач (стягувач) ОСОБА_1 та відповідач (боржник) ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Частиною 3 ст.433 ЦПК України встановлено, що неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

24.12.2010 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 24.12.2010 до 21.05.2011, тобто до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років. Рішення набрало законної сили 04.01.2011.

З наданої позивачем копії виконавчого листа №2-13036/10 вбачається, що його видано 17.06.2024.

Судом здійснено моніторинг Автоматизованої системи виконавчих проваджень за параметрами « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », за результатами моніторингу встановлено, що станом на 22.08.2024 записів за вказаними параметрами не знайдено.

Відповідно до ст.433ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як зазначає ОСОБА_1 виконавчий лист на виконання рішення суду їй було видано лише у 2014 році, проте у рішенні суду, на підставі якого видано виконавчий лист, було допущено описку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 виправлено описку у судовому рішенні, правильно зазначено у рішенні суду по батькові позивача « ОСОБА_4 ».

ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Аналогічну за змістом норму закону було викладено в ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв станом на 05.0.2011 (момент набрання рішенням законної сили). Так, ст 21 ЗУ «Про виконавче провадження» було передбачено, що рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

У виданому стягувачу ОСОБА_1 вионавчому листі зазначено строк пред`явлення до виконання до 05.01.2014.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення строків стягувач зазначила, що рішення суду отримала тільки у 2014 році, потім виявила описку у рішенні та безпосередньо виконавчий лист отримала у 2024 році.

Проте, заявником ОСОБА_1 не зазначено, що їй не давало змогу отримати виконавчий лист одразу після набрання рішенням законної сили, яке було постановлено за її позовом. З яких причин рішення отримано тільки у 2014 році, коли вже строк виконання рішення сплив. Також, ОСОБА_1 не надала доказів того, що з заявою про виправлення описки у рішення суду не могла вчасно звернутись через поважні причини. Окрім того, матеріали заяви не містять жодного доказу який би підтверджував, що ОСОБА_1 протягом 13 років 6 місяців після набрання рішенням законної сили була позбавлена можливості отримати виконавчий лист та пред`явити його до виконання.

Відповідно до ч.6ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.433ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зазначає, що не може бути підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа сам по собі факт невиконання рішення суду, оскільки суду не надано доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Як вже зазначено, рішення суду набрало законної сили ще у 2011, проте стягувачем не надано жодного доказу, які нею вживались дії з 2011 року, наприклад звернення з заявами про видачу виконавочго листа та рішення суду до суду, яким саме чином стягувач цікавився виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду заявником не надано доказів поважності пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року в справі Устименко проти України, заява № 32053/13 ).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд