Справа №463/7532/24
Провадження №4-с/463/25/24
УХВАЛА

іменем України

29 серпня 2024 року місто Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Пащук А.І. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка С.С. щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2022 в межах виконавчого провадження №63467680; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2022 державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка С.С. в межах виконавчого провадження №63467680; зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження №63467680.

В обґрунтування позовних вимог представник скаржника покликався на те, що 03.09.2019 рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/6394/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 30000,00 грн. Окрім цього з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Дане рішення оскаржено в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , проте постановою Львівського апеляційного суду від 22.01.2020 по справі №463/6394/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2019 без змін.

17.09.2020 судом у справі № 463/6394/18 видано виконавчий лист.

Стягувач подав до Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/6394/18. 18.11.2020 державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63467680.

27.12.2022 державному виконавцю Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірко С.С. стало відомо, що боржник помер, у зв`язку чим 27.12.2022 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63467680 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника).

Постанова про закінчення виконавчого провадження №63467680 від 27.12.2022 є такою, що винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», передчасною та підлягає скасуванню, оскільки отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець мав отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеною Законом України від 01 липня 2010 року№ 2398-VІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження звертатися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковане згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Всупереч наведеному виконавцем зазначених дій не вчинено та винесено оскаржувану постанову, а тому вимушені звертатись до суду з даним клопотання.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Пащук А.І. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка С.С. чи інший представник відділу ДВС, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги в судове засідання не прибув. Представником органу ДВС подано відзив на скаргу, в якому вимоги ОСОБА_1 заперечено, оскільки виконавче провадження державним виконавцем закрито на підставі ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Клопотав про розгляд справи без участі представника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2019 рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/6394/18 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 30000.ю00 грн. Окрім цього, з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Дане рішення було оскаржено в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , проте постановою Львівського апеляційного суду від 22.01.2020 по справі №463/6394/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду від 03.09.2019 без змін.

17.09.2020 судом видано виконавчий лист щодо примусового виконання згаданого рішення.

18.11.2020 відкрито виконавче провадження №63467680 щодо примусового виконання виконавчого листа від 17.09.2022 №463/6394/18.

20.12.2022 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява за вх. 6674 від 20.12.2022 від ОСОБА_3 про закриття виконавчого провадження №463/6394/18, у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 та надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 23.06.2022.

27.12.2022 державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скіркою С.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63467680 щодо примусового виконання виконавчого листа від 17.09.2022 по справі №463/6394/18, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною першою ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою статті 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавче впровадження це сукупність дії державного виконавця (при цьому вказані дії повинні бути вичерпними), спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені випадки, коли виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

ВП Верховного Суду в своїй постанові № 916/617/17 від 03.11.2020 зазначила, що смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5,зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно з ч. 8 ст.18 та ч. 18 ст.8 ЗУ «Про нотаріат» передбачено можливість видачі нотаріусами документів на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця за виконавчим провадженням; надання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» інформації органу державної виконавчої служби не є порушенням нотаріальної таємниці.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону(пункт 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Судом встановлено, що 27.12.2022 року згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 та статтею 40 Закону № 1404-VIII державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі №463/6394/18 у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 .

Згадане виконавче провадження закінчено на підставі заяви ОСОБА_3 та долучених нею документів, що підтверджують смерть боржника.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.09.2023 встановлено наявність спадкового майна у померлого божника ОСОБА_2 , а саме 1?2 частки квартири АДРЕСА_1 та успадкування такого сином останнього ОСОБА_4 .

Однак, матеріали справи, в тому числі долучені до відзиву, не містять відомостей щодо звернення державного виконавця до компетентних органів/осіб для підтвердження інформації про смерть боржника, натомість, отримавши 20.12.2022 заяву дружини спадкодавця, державний виконавець прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження, що є явно передчасним, оскільки встановивши, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець мав вжити заходів щодо встановлення інформації про заведення спадкової справи та кола спадкоємців померлого.

Так, державним виконавцем не вчинено дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцями.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що у даному випадку правовідносини допускають правонаступництво, постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає скасуванню, оскільки державному виконавцю в межах виконавчого провадження ВП №63467680 слід здійснити заходи щодо встановлення наявності чи відсутності спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_5 і тільки після з`ясування зазначених обставин приймати відповідне рішення щодо звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником або закінчення виконавчого провадження в разі відсутності спадкоємців чи спадкового майна.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII).

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця в повному обсязі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.08.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 20.08.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 30.08.2024.

Керуючись ст. 447, 450ЦПК України, ст. 1281, 1283 ЦК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка Степана Степановича з винесення 27.12.2023 року постанови про закінчення виконавчого провадження №63467680.

Скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка Степана Степановича від 27.12.2023 про закінчення виконавчого провадження №63467680.

Зобов`язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скірка Степана Степановича відновити виконавче провадження №63467680.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2024 року.

Суддя І.І.Ціпивко