Справа № 175/2383/24
Провадження № 2/175/366/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" серпня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Краматорської міської ради (місцезнаходження: 84313, Донецька область,

м. Краматорськ, площа Миру, буд. 2) про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що житловий будинок в АДРЕСА_2 , який рахується за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно довідки Бюро технічної інвентаризації м. Краматорськ. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після їх смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок. Спадкоємцем першої черги є рідний син померлої ОСОБА_1 , який звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 20.06.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. На підставі того, що правовстановлюючі документи не оформлені, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.02.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтрив у повному обсязі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським рацс від 29.07.1950 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №87. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_5 .

17.07.1971 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , актовий запис №538. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Краматорським рацс від 17.07.1971 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 08.09.1972 року Краматорським рацс, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №1025. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_3 .

07.02.1973 року управлінням головного архітектора м. Краматорська видано дозвіл № НОМЕР_4 на здійснення робіт з будівництва, відповідно до якого ОСОБА_3 було дозволено здійснення будівельних робіт з будівництва житлового будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_3 .

21.02.1973 року представником Управління головного архітектора м. Краматорська складено акт про те, що ним дійсно було виділено в натурі земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 468, 0 кв.м., яку разом з геодезичними знаками в подальшому передано в розпорядження забудовника ОСОБА_3

14.05.1973 року між відділом комунального господарства виконкому Краматорської міської ради депутатів трудящих міста Краматорськ та ОСОБА_3 було укладено договір № 70 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, відповідно до якого останній було передано земельну ділянку по вулиці 20 років Жовтня, № НОМЕР_5 , площею 468 м2, для будівництва житлового будинку.

Протоколом № 4 від 19.02.1975 року «Про внесення змін до договору забудови на земельній ділянці по вул. 20 років Жовтня № 34-А» було надано дозвіл відділу міського комунального майна внести зміни до договору № 70, виданого ОСОБА_3 від 14.05.1973 року. Зокрема, даний протокол обгрунтовується тим, що на завершення будівництва будинку у громадянки ОСОБА_3 відсутні кошти, а її батько ОСОБА_2 згоден взяти матеріальну участь у завершенні будівництва будинку доньки - громадянки ОСОБА_3 .

В червні 1976 року міською приймальною комісією міста Краматорська було складено акт приймання індивідуального домоволодіння про те, що представлене до здачі домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 , вважати прийнятим.

У відповідності до технічного паспорта за номером 01-3713-20230527.56-0000-50, виготовленого 03.05.2023 року та даних технічної інвентаризації від 03.05,2023 року вбачається, що до складу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами входить: житловий будинок під літерою «Д-1» загальною площею 152, 2 кв.м. (жила площа - 48, 5 кв.м.); сарай під літерою «Г»; огорожа під номером «№ 1»; ворота під номером «№ 2, 3». При цьому самовільної забудови не виявлено.

Згідно інформаційної довідки № 336221123 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 20.06.2023 року, відомості про реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 -A - відсутні.

Відповідно до довідки, виданої Бюро технічної інвентаризації м. Краматорськ від 11.06.2005 року за № 1626, житловий будинок за вищевказаною адресою рахується за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак правовстановлюючі документи на житловий будинок не були оформлені.

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради «Про перейменування проспектів, вулиць, провулків, площ, скверів у м. Краматорську» від 12.01.2016 за № 6р вулицю «20 років Жовтня» було перейменовано на « ОСОБА_7 ».

27.06.1995 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2364, яким заповідав усе належне йому майно ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого відділом рацс м. Краматорська, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №2618.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 19.08.2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №15899.

Як вбачається з довідки № 3819 щодо реєстрації місця проживання на день смерті, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Краматорської міської ради від 27.04.2023 року, на день смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 був зареєстрований ОСОБА_1 .

13.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно довідки про склад спадкоємців від 13.10.2022 за № 59/02-14, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її син - ОСОБА_1 , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

20.06.2023 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв?язку із неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема документи, які б підтверджували право власності померлої ОСОБА_3 на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Також 20.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. від 20.06.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлого на частку житлового будинку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, в редакції на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Положеннями ст. 112 ЦК України в редакції 1963 року, визначено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України, в редакції 2022 року, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, в редакції 2022 року, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_4 , на праві спільної власності без визначення часток належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому реєстрація права власності на вищевказаний будинок не проводилася.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом, зокрема у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 760/1651/16-ц.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом № 91 від 24 червня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на час закінчення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , законодавство не містило обов`язку забудовника (власника) здавати такі об`єкти в експлуатацію, отримувати правовстановлюючий документ на будинок та здійснити державну реєстрацію права власності, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що вищевказаний житловий будинок існував як об`єкт цивільних прав та увійшов до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким на праві спільної власності без визначення часток належав вищевказаний житловий будинок.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Будь-які відомості про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку, відсутні та судом не встановлені.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що він успадкував частину житлового будинку, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 та частину житлового будинку, як спадкоємець першої черги після смертіОСОБА_3 .

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) як спадкоємцем за заповітом після смерті діда - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 152, 2 кв.м., в тому числі жилою площею 48, 5 кв.м., сараю, огорожі та воріт, які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) як спадкоємцем за законом першої черги після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 152, 2 кв.м., в тому числі жилою площею 48, 5 кв.м., сараю, огорожі та воріт, які розташовані за адресою:

АДРЕСА_5 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель