Справа № 296/2284/24
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сейко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хоменка Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба (Управління) у справах дітей про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2024 представник позивача - адвокат Хоменко С.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба (Управління) у справах дітей, зі змісту якого просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 1095.

Від даного шлюбу сторони мають доньку - Половинка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2017 році ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх малолітньї доньки в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання безпосередньо ОСОБА_1 , в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років, починаючи з дня подачі позову до суду.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2017 року у справі за № 296/6422/17 вищевказану позовну заяву задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 14.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 14.08.2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не зважаючи на вищевказане рішення суду, ОСОБА_2 не бажав у добровільному порядку виконувати його, у зв`язку із чим ОСОБА_1 була змушена звернутись до Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із виконавчим листом № 296/6422/17, виданий 17.12.2017 року.

Постановою від 05.05.2018 року, виданою головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Михальовою Оленою Василівною, було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 щодо примусового виконання виконавчого листа № 296/6422/17 від 17.12.2017 року. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2019 року у справі за № 296/11375/18 шлюб, зареєстрований 21 липня 2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 1095 - розірвано.

Спору щодо місця проживання дитини не виникло, донька після розлучення залишилася проживати з матір`ю.

Не зважаючи на наявність вищевказаних судових рішень та відкритого виконавчого провадження, ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх обоє 'язків, як батька, у повному обсязі, в тому числі і на предмет виплати аліментів.

Посилаючись на те, що відповідачсвідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодних стосунків з дитиною не підтримує. З моменту припинення шлюбних стосунків доньку не відвідує, уникає зустрічей з дитиною. Донька не отримувала від батька жодного подарунку на день народження, та інші свята, просить позбавити відповідача ьатьківських прав відносно доньки Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.04.2024.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16.05.2024.

17.07.2024 сторони, їх представники та представник третьої особи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача - адвокат Хомсенко С.О. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, проте 17.07.2024 до суду повторно не з`явився.

Представник Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради надав рішення виконкому Житомирської міської ради №1089 від 03.07.2024 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просив справу розглядати без його участі та задовільнити позов.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

15.11.2016 у сторін, від шлюбу, народилася донька Половинки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 08.12.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 3641 від (а.с. 9).

04.02.2019 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/11375/18 (а.с. 10).

Також суд визначив, що місце проживання Половинки ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1

Згідно довідки наданої Житомирським дошкільним навчальним закладом №42 №191 від 25.08.2023 за місцем відвідування Половинки ОСОБА_3 навчального закладу, остання була зарахована в Житомирський дошкільний заклад №42 з 07.08.2019 року та відвідувала дошкільний заклад по грудень 2021 року (а.с. 14).

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування затвердженого рішенням ві д03.07.2024 №1089 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним. Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з 2017 року не проживає з родиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з нею, та не відвідує її, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Отже, суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу виконання ОСОБА_2 , як батьком, батьківських обов`язків відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доцільності позбавлення його батьківських прав за заявою матері дитини.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлен і судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Проте, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого в них народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка - Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ………………..року відповідач не цікавиться життям дитини, її навчанням, здоров`ям, її уподобаннями та здібностями, не утримує її матеріально.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування затвердженого рішенням від03.07.2024 № 1089 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки Половинки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним. Висновок обгрунтовано тим, що ОСОБА_2 не проживає з родиною з 2017 року, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її внутрішнім не спілкується з нею, та не відвідує її, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Також відповідач не утримує дитину матеріально, він має заборгованість по аліментам в сумі 11794,50 грн (а.с.13)

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду 13.03.2024 позивачем сплачено за квитанцією № 0.0..1 - 1211,20 грн. судового збору, оскільки суд задовільняє позов то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір..

Керуючись статтями 49, 76-80, 89, 141, 142, 206, 259, 263, 265, 268, 280-283, 288, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хоменка Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба (Управління) у справах дітей про позбавлення батьківських прав - задовільнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( місцереєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 28.08.2024

Cуддя В. М. Шкиря