Ухвала

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 748/2064/23

провадження № 61-10919ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року у складі судді: Олещенко В. І., та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у складі колегії суддів:Висоцької Н.В., Онищенко О. І., Шитченко Н. В., у справі за позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року керівник Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03 лютого 2020 року № 25-1655/14-20-сг, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та передано їй у власність земельну ділянку площею 1,0000 га із кадастровим номером :07:000:2019 для ведення особистого селянського господарства на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, 16 квітня 2020 року внесено відомості про вказану земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1 .

Прокурор посилався на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03 лютого 2020 року № 25-1655/14-20-сг виданий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки згідно з Публічною кадастровою картою України земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:2019 знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:2020, та остання відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку обмежена у використанні оскільки є прибережною захисною смугою вздовж річок, навколо водойм та на островах. Крім того, відповідно до рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області № РВ-017 від 11 січня 2017 року на вказаній земельній ділянці наявні об`єкти гідрографії (озера, болото). Таким чином, відведення земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства чинним законодавством не передбачено, та заборонено розорювання, садівництво та городництво таких земель. На час виникнення спірних правовідносин Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розпорядилося землями водного фонду попри те, що не було розпорядником даної категорії земель в розумінні статті 122 ЗК України, згідно якої до 27 травня 2021 року повноваженнями розпоряджатися землями водного фонду на території Чернігівського району була наділена Чернігівська обласна державна адміністрація, а з 27 травня 2021 року землі розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад віднесено до комунальної власності, у зв`язку з чим їх розпорядником є Седнівська селищна рада. За твердженням прокурора Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області в порушення вимог статті 19 Конституції України, статей 20, 59, 83, 84, 122 ЗК України видано оспорюваний наказ, яким надано у приватну власність земельну ділянку водного фонду для ведення особистого селянського господарства.

Прокурор просив:

скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16 квітня 2020, індексний номер 52023827 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019 розташованої на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019;

усунути перешкоди у здійсненні Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019 розташованої на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Седнівської селищної ради;

стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 липня 2024 року, позовні вимоги прокура задоволено частково. Усунено перешкоди у здійсненні Седнівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 1,0000 га з кадастровим номером :07:000:2019, розташованою на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, шляхом її повернення у власність держави в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. У задоволенні іншої частини позовних вимог прокурора відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

29 липня 2024 року заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 липня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку з посиланням на правові позиції викладені постановах Верховного Суду, що стосуються витребування майна з чужого незаконного володіння, зокрема від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 11 жовтня 2023 року у справі № 734/1560/20 зазначено, що задоволення вказаної позовної вимоги є невірним способом захисту. Поруч з цим, жодних обґрунтувань відмови у позові про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав індексний номер 52023827 від 16 квітня 2020 року, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, у судових рішеннях не наведено, як і не наведено підстав для ототожнення негаторного та віндикаційного позову;

судові рішення у справі № 748/2064/23 у частині відмови у задоволенні позову щодо скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку з одночасним припиненням речових прав прийнята з неправильним застосуванням положень статті 16 ЦК України, статей 26, 27, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, судом апеляційної інстанції не враховано правових позицій Верховного Суду з аналогічних питань (від 11 лютого 2020 року у справі № 915/572/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 823/588/16, від 21 січня 2021 року у справі № 925/1222/19, від 11 жовтня 2023 року у справі № 734/1560/20 та ін.), та статті 2 ЦПК України у зв`язку із чим підлягають скасуванню в частині відмови у задоволенні позову;

у даному випадку прокурором пред`явлено до суду негаторний позов. Поруч з цим, задоволення вимоги про повернення земельної ділянки у державну власність не є підставою для внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно даних про припинення речового права на ділянку за відповідачем;

рішеннями судів у справі № 748/2064/23 позов прокурора задоволено у частині зобов`язання повернути у комунальну власність спірну земельну ділянку, яка сформована за рахунок земель водного фонду, поруч з цим, таке судове рішення відповідно до статті 26 - 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для внесення до державного реєстру запису про припинення речового права на цю ділянку за ОСОБА_1 , що у подальшому при виконанні судового рішення вимагатиме повторного звернення до суду з позовом. Водночас, метою негаторного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права власності (користування) за відповідачем на спірну земельну ділянку.

для забезпечення реальної можливості держави реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Р. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16 квітня 2020 року, індексний номер 52023827 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019 розташованої на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019- підлягає задоволенню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :07:000:2019 та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цією земельною ділянкою шляхом повернення на користь держави.

Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування земельною ділянкою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков