Справа № 524/9959/23
Провадження № 2/0203/717/2024
УХВАЛА

13 серпня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сядро Г.Г.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника третьої особи-2 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - третя особа-1), Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - третя особа-2) про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.06.2024 року було задоволено клопотання представника позивача про зобов`язання органу опіки та піклування надати висновок в цивільній справі та зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса місцезнаходження: 39600, м. Кременчук, площа Перемоги, буд. 2; електронна пошта: ; ІНФОРМАЦІЯ_3) надати Кіровському районному суду міста Дніпропетровська письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини: малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У чергове підготовче судове засідання 13.08.2024 року з`явився представник позивача, який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідач не повідомив суду поважність причин неприбуття у чергове підготовче засідання.

Представники третіх осіб не повідомили суд про причини неприбуття у підготовче засідання. Проте 27.06.2024 року від третьої особи-2 засобами електронного зв`язку до суду надійшла письмова заява про зупинення провадження у справі.

Суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 223 ЦПК України продовжив підготовче засідання за відсутності інших учасників справи.

Так, у заяві про зупинення провадження у справі від 27.06.2024 року представник третьої особи-2 зазначив, що під час опрацювання матеріалів справи представником органу опіки та піклування було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 26.04.2024 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді командира автомобільного відділення взводу забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.05.2023 року №151. При цьому представник третьої особи-2 зазначив, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Тому представник органу опіки та піклування, посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, просить суд зупинити провадження у справі.

18.07.2024 року представник позивача подав до суду в підсистемі «Електронний суд» письмові заперечення на заяву представника органу опіки та піклування, в яких зазначив, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. На думку представника позивача, ОСОБА_3 може безперешкодно брати участь у розгляді справи, або скористатись правом на правову допомогу через представника. Тому підстави для зупинення розгляду справи, які зазначила третя особа - орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, не є обґрунтованими, і тільки наявність факту того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України не є належним доказом для зупинення провадження по справі. Разом з тим, третя особа не надає докази на підтвердження того, що вона намагалась вийти на зв`язок з відповідачем, як з батьком дитини, для висловлення своєї позиції.

Тому представник позивача просить суд відмовити у задоволенні заяви третьої особи про зупинення провадження у справі.

Під час підготовчого засідання представник позивача заперечував проти задоволення заяви органу опіки та піклування, з огляду на її необґрунтованість.

Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши доводи представника третьої особи-2, викладені в заяві, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сержантом та займає посаду командира автомобільного відділення взводу забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.05.2023 року №151, та перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Це підтверджується довідкою Військової частини Міністерства оборони України від 26.04.2024 року за №1843/7031.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до пунктів 15, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі , зокрема, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції .

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених, пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII, право суддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати право суддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна під судність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2101-ІХ, з 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом був неодноразово продовжений.

Відповідно до положень ст. 1, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 року №1934-XII, з`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть, зокрема, залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України дислокуються на території держави або тимчасово за її межами відповідно до завдань оборони, стратегічного плану застосування і завдань Збройних Сил України з урахуванням військово-адміністративного поділу території України та соціально-економічних умов районів дислокації.

Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи вказує, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, з огляду на те, що сторона - відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. При цьому вказана норма носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупинити провадження у випадку перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється.

Такі правові висновки викладені в постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі №456/2541/19, від 25 липня 2024 року у справі №852/2а-2/24, що враховуються судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Так, зупинення провадження у справі з підстав перебування відповідача у лавах Збройних Сил України є обов`язковим. Суд враховує те, що орган опіки та піклування повідомив суд про те, що відповідач перебуває на посаді командира автомобільного відділення взводу забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини, що очевидно свідчить про проходження військової служби у складі Збройних Сил України. При цьому суд враховує предмет позову про позбавлення відповідача як батька дитини батьківських прав, та те, що орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору із з`ясуванням ставлення батька до дитини.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява представника третьої особи-2 про зупинення провадження в цивільній справі є обґрунтованою та її слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи-2 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Провадження в цивільній справі №524/9959/23 - зупинити до припинення перебування відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі зобов`язати відповідача та третю особу-2 повідомити про це суд невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 20.08.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва