_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/469/24
УХВАЛА

15.08.2024 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді: Скриль Ю.А.,

за участі секретаря: Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Одеси подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чертка Олександра Федоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток Олександр Федорович 09.08.2024 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 № 947/13650/22 про стягнення з нього на користь ПАТ АБ «Південний» залишку боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ у розмірі 249 823,28 гривень та основної винагороди приватного виконавця.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чертка О.Ф. знаходиться виконавче провадження № 71247073 з виконання виконавчого листа № 947/13650/22, який виданий 24.02.2023 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ на користь ПАТ АБ «Південний» у розмірі 253 231,27 гривень. В рамках виконавчого провадження з боржника частково списано суму заборгованості у розмірі 4 629,78 гривень, залишок несплаченої заборгованості складає 249 823,28 гривень.

Рішення Київського районного суду м. Одеси, яке набрало законної сили 17.11.2022, до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду. За інформацією органів Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби боржник доходів не отримує, нерухоме та рухоме майно у власності відсутнє. На письмові виклики приватного виконавця не з`являється, пояснення щодо невиконання рішення не надає. Водночас у період з червня 2023 року по червень 2024 року неодноразово виїжджав за кордон. Згідно з Реєстром боржників відносно ОСОБА_1 відкрито 11 виконавчих проваджень, що також свідчить, на думку приватного виконавця, про умисне ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідними рішеннями.

Ураховуючи викладене, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,до виконання рішення у справі № 947/13650/22 про стягнення з нього на користь ПАТ АБ «Південний» залишку боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ у розмірі 249 823,28 гривень та основної винагороди приватного виконавця.

Суд розглядає подання відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю приватного виконавця.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток Олександр Федорович не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглядати подання без його участі, подання підтримує та просить задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання пояснень або заперечень не скористався, заяв та клопотань до суду не надав, про причини неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ АБ «Південний» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати подання без його участі, просив подання задовольнити. У наданих у заяві поясненнях повідомив про те, що ОСОБА_1 після звернення приватного виконавця до суду з вказаним поданням, звернувся до ПАТ АБ «Південний» та повідомив, що знав про виконавче провадження, оскільки у за стосунку «Дія» йому надходило повідомлення, проте не мав змоги сплачувати заборгованість, оскільки проживав за кордоном. Також повідомив представнику банку, що обіцяє сплачувати заборгованість за кредитним договором, однак з моменту надходження подання до суду про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України жодної суми не сплатив. Посилаючись на неодноразові виїзди за кордон, представник ПАТ АБ «Південний» зауважив, що таке обмеження вмотивує боржника виконати рішення суду та сплатити заборгованість за кредитним договором.

Розглянувши матеріали справ, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям, теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чертка О.Ф. перебуває виконавче провадження № 71247073 з виконання виконавчого листа № 947/13650/22, який виданий 24.02.2023 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ на користь ПАТ АБ «Південний» у розмірі 253 231,27 гривень.

З долучених до подання матеріалів, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки приватним виконавцем не доведено умисне ухилення боржника від виконання обов`язків зі сплати суми заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, приватним виконавцем в обґрунтування умисного ухилення боржника від погашення заборгованості до матеріалів подання долучені копії реєстрів відправки рекомендованих листів боржнику, яким направлено постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арештів на банківські рахунки та виклики про зобов`язання з`явитися боржника та надати пояснення та копії відповідних документів.

Вивченням наданих реєстрів судом встановлено, що згідно з реєстром відправки 10.03.2024 рекомендованих листів, якою скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження, направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_2 , натомість відома адреса боржника (відповідно до виданого Київським районним судом м. Одеси виконавчого листа від 24.02.2023 № 947/13650/22) АДРЕСА_1 . Також перевіркою відкритої інформації про відправлену кореспонденцію на офіційному сайті «Укрпошта» за номером відправлення (ШКІ) трекінгом «854 », зазначеному у наданому приватним виконавцем реєстрі відправки 10.03.2024 рекомендованих листів, встановлено про відсутність даних про відправлення за цим номером через відсутність його реєстрації у системі.

Вказані обставини унеможливлюють встановити факт направлення постанови про відкриття виконавчого відправлення саме боржнику ОСОБА_1 .

Також перевіркою відкритої інформації про відправлену кореспонденцію на офіційному сайті «Укрпошта» за номерами відправлення (ШКІ) трекінгами«705», «108», «524», «757», «149», «146», встановлено, що направлені 04.06.2024, 20.06.2024, 01.07.2024, 10.07.2024 приватним виконавцем на адреси боржника виклики про зобов`язання останнього з`явитися та надати пояснення, копії документів та відповідні відомості, повернуті за зворотною адресою з відміткою «Закінчення встановленого терміну зберігання».

Таким чином, з оцінки наданих доказів, суд позбавлений можливості достеменно переконатися в отриманні боржником направлених на його адресу приватним виконавцем вказаних вище документів, що унеможливлює переконатись у доведеності факту умисного ухилення боржником від виконання покладених на нього обов`язків.

За інформацією від 13.06.2024 № 19-41092/18/24-Вих. Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 у період з 24.02.2023 по 13.06.2024 неодноразово виїжджав за межі України. Водночас встановлено, що він упродовж вказаного періоду перебував 5 разів за кордоном тривалістю від 5 до 19 днів. Востаннє виїжджав за кордон 27.03.2024 та повернувся 07.04.2024, переважну більшість часу запитуваного періоду знаходився на території України.

Досліджуючи факт умисного невиконання покладеного на боржника зобов`язання, суд також має враховувати, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Заявником зазначено як у самому поданні, так і надано підтверджуючи документи, про відсутність доходів у боржника, а також будь-якого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 .

Так, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.07.2024 за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

За інформацією Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2024 № 214229082 за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно з даними Пенсійного фонду України від 09.07.2024 № 214227441, наявні відомості щодо останнього місця роботи ОСОБА_1 за березень 2024 року ТОВ «АТП 929» (м.Київ).

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України від 09.07.2024 №214227545 ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець був знятий з обліку у контролюючих органів 07.10.2023, рахунки як фізичної особи-підприємця або юридичної особи у боржника відсутні.

За інформацією Державної податкової служби України від 09.07.2024 № 214227516, ОСОБА_1 за 4 квартал 2023 року отримав доходи у розмірі 3500 гривень від АТ «АБ «РАДАБАНК» та 1550,72 гривні від ТОВ «АТП 929». За 1 квартал 2024 року боржник отримав дохід у розмірі 1200 гривень від ТОВ «АТП 929». Інші доходи за запитуваний період ОСОБА_2 не отримував, що свідчить про відсутність реальної можливості виконанти зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором.

З аналізу ст. 76 ЦПК України у системному зв`язку з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних та достатніх доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України саме з метою ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 947/13650/22, виданим 24.02.2023 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 253 231,27 гривень, суд вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чертка О.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, за відсутності достатніх доказів, є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Ураховуючи ст.ст. 33, 43 Конституції України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», та керуючись ст.ст. 258, 260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чертка Олександр Федорович про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 № 947/13650/22 про стягнення з нього на користь ПАТ АБ «Південний» залишку боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ у розмірі 249 823,28 гривень та основної винагороди приватного виконавця відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Скриль Ю. А.