Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи ОСОБА_3 про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи ОСОБА_3 про вселення, в якій просить: вселити ОСОБА_1 в його квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 та належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 18.01.2003 року № 4-4006.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований з 2003 року та проживав. Жодних договірних відносин з ОСОБА_2 в нього немає, жодного договору не підписував. Він просив ОСОБА_2 звільнити його квартиру та вивезти всі особисті речі передати йому комплекти ключів від вхідної двері в квартиру, а також сплатити заборгованість по комунальним послугам. Відповідачка вважає, що дана квартира її і звільняти її не має наміру. В один із днів він прийшов додому, та не зміг потрапити до своєї квартири. Виявив, що замки у вхідних дверях змінені, а в квартирі мешкають незнайомі особи. Було викликано поліцію, проте відповідачка повідомила, що є виключним власником даної квартири та нею була написана заява до поліції. Поліція внесла відомості в ЕРДР але потім закрила кримінальну справу, оскільки жодного доказу, що дана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності немає. За фактом перешкоджання мешканню в кв. АДРЕСА_2 йому було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного законодавства.

Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.29).

11.10.2023 на адресу суду від представника відповідачки адвоката Гайдая О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов вважає безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. З приводу відсутності у позивача жодних належних доказів перебування ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_1 просять суд застосувати припис ч.4 ст.82 ЦПК щодо підстав звільнення від доказування у зв`язку з наявністю обставин встановлених рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/18606/20, що набрало законної сили, оскільки в ній приймали участь ці ж самі особи та вирішувалося питання чи дійсно перебуває ОСОБА_1 у 5-ти кімнатній квартирі за адресою в АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 з цієї квартири. Зазначив, що позивачем не повідомлено суд про розгляд у Приморському районному суді м.Одеси цивільної справи № 522/22826/21 за позовом ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права на володіння та користування квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , виселення відповідачів (ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) та вселення власника ОСОБА_1 . Позивач по справі № 522/22826/21 підтвердив, що ОСОБА_1 ніколи не проживала та на даний час не мешкає у 5-ти кімнатній квартирі за адресою в АДРЕСА_1 . Зазначив, що позивач є одноособовим власником квартири і стосовно якої його «нібито» було усунуто від володіння та користування. При цьому, оскільки жодного письмового договору найму квартири ним не укладалося та при відсутності інших співвласників і членів його сім`ї що прописані та проживають у цій квартирі - а тому, вимога про вселення є неналежним способом захисту його праву у суді по справі № 522/13760/23. Також, звертає увагу суду на те, що стосовно квартири АДРЕСА_2 є незакінчене цивільне провадження № 522/22826/21 з приводу виселення осіб, а з приводу «нібито» перебування у цій квартирі саме ОСОБА_1 від ОСОБА_1 по цивільний справі № 522/18606/20 до суду надано відмову від позову стосовно виселення ОСОБА_1 з його квартири. Позивачем у відповідності до ч.3 ст.175 ЦПК України не надано жодних доказів що підтверджують вказані у позові обставини (а.с. 41 43).

25.10.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що 09.11.21 відповідачка ОСОБА_1 звернулась з заявою до поліції, в якій просила вжити заходів правового характеру до ОСОБА_1 , який 09.11.21, знаходячись за адресою, АДРЕСА_1 , незаконно проник до зазначеної квартири, шляхом розбиття скла в дверях, через балкон. Зазначене є доказом того, що ОСОБА_1 користується його квартирую, де нею були змінені замки на дверях. Жодних договірних відносин з ОСОБА_1 в нього не має, жодного договору не підписував (а.с. 65 66).

Також від третьої особи ОСОБА_3 на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначила, що 5-кімнатна квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 з 18.01.2003 року на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. ОСОБА_1 , як власник вказаної квартири просив ОСОБА_1 звільнити його квартиру та вивезти всі особисті речі, передати йому комплекти ключів від вхідної двері в квартиру, а також сплатити заборгованість по комунальним послугам. Зазначила, що водин із днів ОСОБА_1 прийшов додому, то не зміг потрапити до своєї квартири: виявив, що замки у вхідних дверях змінені. Приїхала поліція, де ОСОБА_1 повідомила, що вона є виключним власником даної квартири та нею була написана заява до поліції. Поліція внесла відомості в ЕРДР, але потім закрили дану кримінальну справу, бо жодного документа та доказу, що дана квартира належить на правах приватної власності ОСОБА_1 немає. За фактом перешкоджання мешканню в кв. АДРЕСА_2 позивачу було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного законодавства (а.с. 72 74).

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 123).

У судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання від 02.04.2024 про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Також просив долучити до матеріалів справи копії квитанцій, які свідчать про сплату відповідачкою комунальних послуг. До клопотання додано копії квитанцій про сплату комунальних послуг та копію нотаріально засвідченої заяви свідка ОСОБА_7 .

Представник відповідачки адвокат Гайдай О.В.у судовому засіданні 02.04.2024 позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. У подальшому у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив судове засідання провести у відсутність представника відповідача, у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 , у судовому засіданні 02.04.2024 вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У подальшому у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила слухати справу без її участі, позов просила задовольнити.

Ухвалою суду від 02.04.2024, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 02.04.2024 про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 10 вересня 2024 року.

Заслухавши пояснення представника відповідачки адвоката Гайдая О.В., третьої особи ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником 5-ти кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.01.2003, що укладений між ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , який посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3-157 та Витягом з Державного реєстру речових прав № 371924121 від 28.03.2024 (а.с. 25, 152)

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення (квартири чи будинку) вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення в цій справі суд ураховує, що позивачем не надано належних допустимих і достовірних доказів у обсязі достатньому, що б зробити висновок про те, що станом на час розгляду даної справи відповідачка ОСОБА_1 проживає в належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, чинить позивачу перешкоди у користуванні належним йому житлом, вселенні ОСОБА_1 у зазначену квартиру.

Судом з матеріалів справи установлено, що позивач звертався до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи: ОСОБА_3 про виселення відповідачки зі спірної квартири, проте ухвалою суду від 30.11.2021 провадження у справі № 522/18608/20 закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с.44 52).

Також, Приморським районним судом м.Одеси здійснюється розгляд цивільної справи № 522/22826/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права на володіння та користування квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , виселення відповідачів та вселення власника ОСОБА_1 .

Посилання позивача на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.11.2021, не можуть в повній мірі підтверджувати обставини, на які вказує позивач в своєму позові, оскільки свідчить лише про звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та початок кримінального провадження, яке за наслідками розслідування кримінального правопорушення було закрито 29.04.2022 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КУпАП.

Також є необґрунтованими посилання позивача на судові рішення у справі № 522/4862/21 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення авансу та витрат пов`язаних зі сплатою житлово-комунальних послуг, адже встановлені у даній справі обставини не підтверджують факт проживання відповідачки ОСОБА_1 у спірній квартирі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Подібний за змістом висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи ОСОБА_3 про вселення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10 вересня 2024 року.

Суддя Юлія КОВТУН