Справа № 682/1543/24
Провадження № 2/682/611/2024
04 вересня 2024 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря Придачук Г.Л.,
представника позивача Мукомел Л.А. ,
представника органу опіки і піклування Суханевич Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу № 682/1543/24 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мукомел Людмила Андріївна, до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
10.06.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування поданого позову вказано, що від шлюбу із відповідачем, який розірвано за рішенням суду, позивачка має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 жовтня 2016 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 , який на даний момент є батьком двох спільних дітей та названим батьком ОСОБА_6 . Відповідно до заяви від 29 березня 2018 року ОСОБА_3 , батько малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від сина та дав згоду на усиновлення його ОСОБА_5 . З 2013 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач не піклується про життя та здоров?я неповнолітнього, не займається його вихованням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не піклується за дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає для нього доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не підтримує з дитиною родинних стосунків, не телефонує, не вітає з днем народження, святами. Він не надає матеріальної допомоги на сина. Всі витрати, пов?язані з вихованням та фізично-соціальним розвитком неповнолітнього сина, позивачка несе спільно з теперішнім чоловіком ОСОБА_5 .
За таких обставин позивач та її представник звернулись до суду та просили: Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 11.06.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.07.2024.
03.07.2024 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 04.09.2024.
04.09.2024 в судовому засіданні представник позивача, адвокат Мукомел Л.А., поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився та про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 04.09.2024 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник органу опіки і піклування ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення позову та підтримала висновок Органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зауважила, що відповідач ОСОБА_3 добровільно відмовився від дитини, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява. З народження дитини він не цікавився сином, має значну заборгованість по аліментах, дитину бачив тільки одного разу. Тому комісія дійшла висновку, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде відповідати інтересам дитини.
В судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Так, ОСОБА_9 , мати позивачки ОСОБА_2 , повідомила, що в 2012 році її дочка вийшла заміж за ОСОБА_3 , вони спільно проживали до народження сина ОСОБА_6 . Після народження дитини ОСОБА_3 дитиною не цікавився, тому вона забрала дочку з дитиною з пологового будинку до себе. Після цього відповідач тільки один раз бачив дитину, однак із сином навіть не розмовляв. У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 мав значну заборгованість по аліментам, він погодився написати заяву про відмову від дитини. На даний час ОСОБА_3 будь-яких стосунків з дитиною не підтримує. Він з власної волі відмовився від дитини, жодних перешкод у його спілкуванні з дитиною не було.
ОСОБА_10 , подруга позивачки ОСОБА_2 , в судовому засіданні повідомила, що вона знає відповідача з негативної сторони. Він проживав з позивачкою до народження дитини, однак після народження сина не забрав його та дружину з пологового будинку, дитиною не цікавився, бачив сина тільки один раз, бажання спілкуватися не виявляв. ОСОБА_2 не чинила перешкод у спілкуванні батька і сина, однак ОСОБА_3 ніколи сином не цікавився з власної волі.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).
У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що служить підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України.
З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с. 9). Зміна прізвища дитини із « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень (а.с. 12).
За рішенням Славутського міськрайонного суду від 02.02.2016 шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розірвано (а.с. 8).
З 08.10.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11).
З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 10.04.2024 № 04-31/295 вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).
Відповідно до довідки КП «Славутський центр первинної медико-санітарної допомоги» Славутської міської ради № 1613 від 28.11.2023, ОСОБА_16 відвідував лікарня лише у супроводі матері (а.с. 18-19).
Відповідно до розрахунку, ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 338629,65 грн. (а.с. 21-22).
Із копії нотаріально посвідченої заяви від 29.03.2018 вбачається, що ОСОБА_3 заявив про відмову від свого малолітнього сина ОСОБА_7 і надав згоду на його усиновлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з присвоєнням дитині прізвища та по-батькові усиновителя і внесенням відповідних змін до актового запису про народження (а.с. 7).
Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його свідому відмову від сина.
Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, що призвело до того, що ОСОБА_7 не знає ОСОБА_3 як свого батька. Зазначені обставини - доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - слугують підставою для позбавлення його батьківських прав.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Таким чином, зважаючи на те, що дитина не має сімейних зв`язків із ОСОБА_14 , беручи до уваги заяву відповідача про відмову від дитини, тобто відповідач свідомо заявляє про небажання опікуватись рідним чином, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому.
Отже, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають до задоволення.
Окрім того на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Славутським РВ УМВС України в Хмельницькій області 04.04.2011 року), батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Славутським РВ УМВС України в Хмельницькій області 04.04.2011 року) на користь ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) - 1221,20 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено: 09.09.2024.
Суддя Мотонок Т. Я.