ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1237/24

Провадження № 22-ц/4820/1350/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною Шепетівського підприємства теплових мереж на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року (суддя Стаднічук Н.Л.) за заявою Шепетівського підприємства теплових мереж про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року Шепетівське підприємство теплових мереж звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник вказував, що Шепетівське підприємство теплових мереж надає послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Проте, боржником, в порушення своїх зобов`язань допущено заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , яка згідно даних абонентської бази підприємства за період з 01.11.2019 року по 01.03.2024 року складає 135660,79 грн. Згідно судового наказу виданого Шепетівським міськрайонним судом у справі №688/1088/21 було стягнуто заборгованість із ОСОБА_1 в сумі 91370,22 грн. за період з 01.11.2019 року по 01.04.2021 року. Враховуючи дане судове рішення залишилась не вирішеною заборгованість за період з 01.04.2021 року по 01.03.2024 року в сумі 43930,57 грн.

Крім заборгованості за надані послуги боржником було допущено також заборгованість за послуги з абонентського обслуговування в розмірі 1424,95 грн.

Із урахуванням викладеного, заявник просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з постачанням теплової енергії в сумі 43930,57 грн. та заборгованість за послуги з абонентського обслуговування у сумі 1424,95 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування.

В апеляційній скарзі Шепетівське підприємство теплових мереж просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути із ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3028 грн.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що судом першої інстанції не було враховано та належним чином досліджено того факту, що заявником перервалася позовна давність шляхом звернення із заявою про видачу судового наказу у справі №688/1088/21, а також період за який заявник просить стягнути заборгованість у даній справі почався з 01.04.2021 року, в межах строку позовної давності. На думку апелянта судом не досліджено належним чином додані до заяви розрахунки заборгованості у яких чітко окреслено часові межі виникнення заборгованості. Крім того, судом порушено вимоги ст.167 ЦПК України та не розглянуто заяву у передбачені даною нормою строки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини 1 статті 353 цього Кодексу (щодо відмови у видачі судового наказу), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в поданій до суду заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає період виникнення боргу з 01 листопада 2019 року по 01 березня 2024 року, наявність примусового стягнення заборгованості за судовим наказом за період з 01.11.2019 року по 01.04.2021 року. Однак стягувачем надано до суду Помісячний розрахунок нарахування та оплати за послуги теплопостачання Шепетівського підприємства теплових мереж, згідно якого нарахування боргу починається з суми 64599,41 грн. станом на листопад 2019 року та завершується у лютому 2024 року із сумою 135660,79 грн., Помісячний розрахунок нарахування та оплати за послуги теплопостачання Шепетівського підприємства теплових мереж, згідно якого нарахування боргу починається з суми 91730,22 грн. станом на квітень 2021 року та завершується у лютому 2024 року із сумою 43930,57 грн. Також у Помісячному розрахунку нарахування та оплати за послуги абонентського обслуговування Шепетівського підприємства теплових мереж період нарахування та виникнення заборгованості становить із жовтня 2020 року по лютий 2024 року, становить суму 1424,95 грн., яку стягувач просить стягнути із боржника.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість нарахована за період що перевищує строк позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.163ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

З наданого розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання не можливо встановити з якого саме періоду у боржника почала зростати заборгованість, оскільки, відсутні нульові показання, а заборгованість за абонентське обслуговування починається із жовтня 2020 року, що дає суду підстави для висновку, що дана заборгованість утворилась поза межами строку позовної давності.

Установивши, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період, що перевищує строк позовної давності, встановлений законом для такої вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу відповідно до п.5 ч.1. ст.165 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позовна давність у даній справі перервалася зверненням заявника із заявою про видачу судового наказу від 12.04.2021 року, а також, що суд мав право застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі про застосування позовної давності, як необґрунтовані.

Цивільний кодекс України містить положення щодо переривання перебігу строків позовної давності та можливості її застосування.

Однак, встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження, оскільки, ст.165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності чи застосування позовної давності лише за заявою сторони.

Приписами ч.2 ст.166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Разом з тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження, та відповідно доводити факт переривання строку позовної давності у випадку подання боржником заяви про застосування строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції строку розгляду заяви на правильність вирішення заяви по суті не впливає та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Шепетівського підприємства теплових мереж залишити без задоволення.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк