Справа 206/1608/24
Провадження 2/206/828/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Плінської А.В.

при секретареві Крижко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути судовий збір у розмірі 1816,80 грн. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у 2023 році через додаток «Дія» дізналась, що щодо неї приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження ВП №63011181. Виконавче провадження було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису №18637 від 14.08.2020. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 53323,83 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 29 березня 2024 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29 березня 2024 року забезпечено позов шляхом зупинення вчинення будь-яких виконавчих дій по виконавчому провадженню №63011181 від 11 вересня 2020 року, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. на підставі виконавчого напису №18637, виданого 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 53323,83 грн.

Ухвалою від 26 червня 2024 року залучено в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Наголошували, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих доказів.

Крім того, представник відповідача разом із відзивом надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначив, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували повноваження представника, перелік правничих послуг, оплату правничої допомоги. Враховуючи викладене просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу. Також, зазначив, що витрати у заявленому позивачем розмірі не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставни, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. В даних кредитних відносинах, ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконання боргу від попереднього кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. На момент переходу права вимоги, від попереднього кредитора їм було передано заборгованість позивача за кредитним договором. Вважають, що попереднім кредитором при вчиненні виконавчого напису не було порушено вимог закону, оскільки позивач мала заборгованість за кредитним договором. Кредитний договір є чинним на даний час.Отже, підстави для твердження про те, що стягувачем неправомірно здійснено дії щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса, є безпідставними.

Крім того, представник відповідача разом із відзивом надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначив, що позивач, не надав доказів укладеного договору між адвокатом і клієнтом на надання правничих послуг, переліку правничих послуг, які представник надав позивачеві, вартість наданих таких правничих послуг, а також не підтверджено жодними документами оплату наданих таких правничих послуг. Вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу є значно завищеними у співвідношенні до категорії справи та вже сформованої судової практики по тій категорії справ.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2014 року позивач уклала з ПАТ «Платинум Банк» кредитний договір № 1805/3044DCLRKZPT, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 17222,57 грн. до 04.02.2020 року.

14.08.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу вчинила виконавчий напис №18637, відповідно до якого з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість у розмірі 53323,83 грн. за кредитним договором № 1805/3044DCLRKZPT від 10.09.2014 року, укладеним між нею та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 27.07.2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал».

11.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження №63011181 з виконання вищевказаного виконавчого напису.

Ухвалою Синельнківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 року замінено вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд.201/203, літера 2А, офіс 602) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису №18637, вчиненого 14.08.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення боргу з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Статтею 18 ЦК України зазначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат»,для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах,що встановлюють заборгованість,або на правочинах,що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Пунктом 2.3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що вчинення виконавчого напису вразі порушення основного зобов`язання та (або)умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень-письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно до п. 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи , якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктами 3.2., 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2,при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку.

Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинний упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Крім того, приватним нотаріусом при вчинення виконавчого напису не було перевірено чи отримав боржник повідомлення про порушення основного зобов`язання, чи належним чином останній сповіщений про наявність у нього заборгованості перед кредитором, що дало б боржнику можливість погодитись з нею, або заперечувати проти неї.

Також суду не надано доказів того, що кредитний договір № 1805/3044DCLRKZPT від 10.09.2014 року , укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , було посвідчено нотаріально, тому він не є договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини,на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні,суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,оскільки приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису про стягнення заборгованості не переконався у безспірності заборгованості та отриманні боржником повідомлення про порушення основного зобов`язання від кредитора, належних та достатніх доказів щодо дотримання норм законодавства при вчиненні нотаріусом виконавчого напису відповідачем надано не було.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідачів, викладені у відзивах на позов, оскільки вони не спростовують фактично встановлених обставин справи та не впливають на вищевказані висновки суду.

Разом із цим, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ТОВ «Дебт Форс» на даний час, має статус нового стягувача та є правонаступником за виконавчим написом нотаріуса №18637 від 14.08.2020 року , що є предметом розгляду даної справи, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню лише щодо цього відповідача.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як до неналежного відповідача необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами в зв`язку з розглядом справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1816,80 грн. (за позовну вимогу 1211,20 грн. та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового збору у розмірі 1816,80 грн.

У клопотанні представники відповідачів просили відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В матеріалах справи наявний: договір про надання правової допомоги №24049 від 26 лютого 2024 року, додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №24049 від 26 лютого 2024 року, акт виконаних робіт від 27.03.2024 року, розрахункова квитанція № 27/03/24 про оплату ОСОБА_1 гонорару за надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 10000,00грн.

Надані представником позивача документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПКУкраїни є належними доказами понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої допомоги в цій справі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару іншими письмовими доказами, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Водночас, суд враховує правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), відповідно до якого з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Такий же правовий висновок сформовано Верховним Судом в додатковій постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 824/20/23 (провадження № 61-6611ав23).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд вважає, що заявлена до відшкодування з відповідача вартість правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн, не відповідає критерію розумності його розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому підлягає зменшенню до 5000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного, з належного відповідача ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,80 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18637 від 14 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 53323,83 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе,201/203) на користь ОСОБА_1 (адреса: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Миролюбівка, РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 1816,80 грн.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя: А.В. Плінська