Справа № 530/1110/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

31.07.2024 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Ситник О. В., з участю секретаря судових засідань Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Зіньків Полтавської областіцивільну справу за позовомОСОБА_1 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( місце реєстрації АДРЕСА_2 ) про зміну (зменшення) розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зміну (зменшення) розміру аліментів.

В обгрунтування позову вказував, що судовим наказом Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.09.2019 року його зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого чинним законодавством ,починаючи стягнення з 03.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення рішення суду змінився сімейний стан позивача, 29.03.2024 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ,крім цього він є військовослужбовцем , в нього значно погіршився стан здоров`я, внаслідок чого щодня приймає медичні препарати, крім цього дружина не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці. Також він сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 відповідно до судового наказу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.0.2020 року, а тому розмір аліментів становить 50% від його заробітку, що значно ускладнює життя та зазначив про те, що звернувся до Гадяцького районного суду з позовом про зменшення аліментів, які стягуються на підставі вищевказаного судового наказу. Просив зменшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.09.2019 року з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що зменшення розміру аліментів погіршить становище дитини та вважає вимоги позивача безпідставними ( а.с.32-33).

Позивачем ОСОБА_1 до суду надано письмові пояснення, в яких він просив позов задовольнити. Зазначив, що з нього стягуються аліменти згідно наказу Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.09.2019 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від всих видів заробітку (доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та згідно судового наказу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.0.2020 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини від всих видів заробітку ( доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто загальна сума аліментів складає 50% частини його доходу. На даний час у нього змінився склад сім`ї він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ,яка на даний час не працює, а також те, що позивач є військовослужбовцем і приймає участь у бойових діях, внаслідок чого в нього погіршився стан здоров`я він потребує значних коштів на лікування, власного житла не має, тому вимушений з родиною винаймати житло, а тому просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився ,надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову.

У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 31.07.2024 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами) .

Суд, прийнявши до уваги заяву позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно судового наказу виданого Зіньківським районним судом Полтавської області від 30.09.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІК НОМЕР_1 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІК НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого чинним законодавством, починаючи стягнення з 03.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.8). Відповідно до довідки Лохвицького ВДВС у Миргородському районі Полтавської області від 20.12.2023 року станом на 20.12.2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 60890561 ( а.с.9).

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).

Судом встановлено , що відповідно до судового наказу Гадяцького районного суду Полтавського району Полтавської області від 23.03.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІК НОМЕР_1 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІК,яка зареєстрована : АДРЕСА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 березня 2020 року і до повноліття дитини ( а.с.6-7).

29.03.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 ( а.с.10).

Дружина позивача - ОСОБА_6 на даний час не працює, оскільки перебуває по догляду за дитиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.14), державної допомоги малозабезпеченим сім`ям не отримує ,що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 15.07.2024 року ( а.с.52).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_5 від 14.05.2024 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 ( а.с.11) та брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в м. Барвінкове Харківської області ,місто Бахмут Донецької області, село Берхівка Донецької області, село Синьківка Харківської області ( а.с.12-13).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу ст. 192 СК України і наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 на своєму утримання має неповнолітніх дітей батьком яких він є - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зобов`язаний їх утримувати в розумінні ст. 180 СК України. Крім цього на його утриманні є діти його дружини ОСОБА_11 , 2012 р.н. та ОСОБА_10 , 2022 р.н., та його дружина ОСОБА_6 не працює , а знаходиться вдома по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох річного віку , що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача. Крім того, матеріалами справи підтверджене, що позивач є військовослужбовцем та як він стверджує у зв`язку з цим погіршився стан його фізичного та психологічного здоров`я, внаслідок чого він потребує лікування, постійному вживанні лікарських препаратів ,санаторно-курортному лікуванні ,що потребує значних коштів. Крім цього ОСОБА_1 не має власного житла , разом з родиною орендує житло за адресою АДРЕСА_4 на підтвердження цього надав суду копію договору оренди квартири від 20.12.2023 року ( а.с.49-51), тобто на даний час йому не вистачає коштів ,які у нього залишилися після сплати аліментів у розмірі 50 % свого доходу. Вказане свідчить про погіршення його матеріального стану. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві не зазначає яку суму аліментів отримує , не надала розрахунок витрат необхідний на утримання дитини, довідку про суму отримуваних аліментів від ОСОБА_1 не надала, розмір витрат які потребує її син не розрахувала , осіб які на даний час перебувають на її утриманні не зазначила, доказів того чи є у неї власне житло не надала, також до суду не надала доказів про її матеріальний стан , оскільки відповідно до правового поля обоє батьків повинні утримувати дитину до виповнення дитині повноліття , а у відзиві обмежилася лише загальними нормами права та заперечувала проти зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору самостійно.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не порушить право дитини на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування не буде порушеним та відповідатиме принципу розумності та достатності стягнутих аліментів відповідно до фактичних потреб неповнолітньої доньки. З огляду на зазначені обставини, підтвердження погіршення стану здоров`я позивача, лікування яких потребує коштів, стягнення аліментів за судовим наказом Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.03.2020 року та виникнення у нього обов`язку утримання дружини ,яка на даний час не працює та ще двох малолітніх дітей дружини яких він не є біологічним батьком, оскільки обов`язок утримання дітей, передбачений нормами сімейного законодавства і не пов`язаний з біологічним спорідненням батька з дітьми.

Суд зазначає, що у позивача по справі двоє рідних неповнолітніх дітей , на утримання цих дітей винесені судові накази про стягнення з нього у примусовому порядку аліментів на користь матерів дітей на утримання дітей , розмір відрахувань від всіх його доходів складає 50 % ( 1/4 і 1/4 часток) і позивач по справі сплачував ці аліменти вчасно , про що є підтвердження в матеріалах справи і тільки тоді коли він одружився і в нього з`явилась інша сім`я , дружина яка не працює , а знаходиться по догляду за дитиною в ході цих життєвих змін у нього змінився розмір його витрат тим самим погіршився матеріальний стан і тільки після цього позивач звернувся до суду з цим позовом, паралельно він звернувся до Гадяцького районного суду із такою ж вимогою про зменшення розміру аліментів на іншу його дитину . Отже суд приходить до переконливого висновку , що зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_5 щомісяця, на думку суду не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав обох неповнолітніх дітей.

17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дітей.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів задовольнити

Зменшити розмір аліментів утримуваних з ОСОБА_1 згідно судового наказу Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.09.2019 року провадження № 2-н/530/74/19 яким його було зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини зменшивши до 1/8 частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Учасники справи: позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1

відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2024 року

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник