19.08.2024 Єдиний унікальний № 372/1638/23
провадження № 2/371/108/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 372/1638/23

Провадження № 2/371/108/24

Миронівський районний суд Київської області в складі судді Капшук Л.О.,розглянувши у порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа, в якій позивач заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

15 вересня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Капшук Л.О., в якій відповідач вказала на наявність обставин, які на її думку викликають сумнів в неупередженості та об?єктивності судді.

Заявляючи відвід, відповідач послалася на ті обставини, що 14 вересня 2023 року їй від її чоловіка стало відомо, що він скаржився на дії судді Капшук Л.О. , як голови суду, щодо проведення конкурсу на посаду керуючого апаратом Миронівського районного суду. В зв?язку з чим вважає, що такі обставини викликають сумнів в упередженості або об?єктивності судді.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. від розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівизнано необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 передано для вирішення відводу у відповідності до вимог частини 3 статті 40 та частини 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О. від 02 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Капшук Л.О. у вказаній справі з підстав необґрунтованості.

22 травня 2024 року відповідач ОСОБА_1 знову звернулася із заявою про відвід судді Капшук Л.О. Заяву обґрунтувала тими обставинами, що 17 травня 2024 року їй стало відомо від її чоловіка ОСОБА_3 , що він 24 жовтня 2019 року скаржився на дії судді Капшук Л.О. до ВККС та до Громадської ради доброчесності при ВККС по сприянню в уникненні відповідальності за вчинення корупційних правопорушень голови Миронівської міської ради.

Ця обставина не була їй відома до цього часу. Вважає, що такі обставини можуть вплинути на неупередженість та об?єктивність судді.

До заяви про відвід судді відповідач додала фотокопію скарги, адресованої ВККС України та Громадській раді доброчесності при ВККС України датовану 24 жовтня 2019 року та підписану ОСОБА_3 .

Приписами частини сьомої статті 40 ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та ознайомившись з обґрунтуванням, викладеним у заяві про відвід судді, дійшов наступних висновків.

За правилами частин 2, 3, 5 статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У заяві відповідач зазначає, що про обставини, які вона вважає такими, що є підставою для заявлення відводу судді Капшук Л.О., вона дізналася від свого чоловіка ОСОБА_3 17 травня 2024 року.

Разом з тим з поданої заяви про відвід та доданої до неї копії повідомлення вбачається, що відповідач вказує на обставини, які за твердженням відповідача мали місце 24 жовтня 2019 року.

Суд враховує, що відповідач вже заявляла відвід судді Капшук Л.О. з підстав повідомлення їй чоловіком про факт оскарження ним дій щодо проведення конкурсу на посаду керуючого апаратом Миронівського районного суду. Вказана обставина свідчить про обізнаність чоловіка відповідача про наявність у провадженні судді Капшук Л.О. судової справи про стягнення заборгованості принаймні станом на 15 вересня 2024 року. Обставин, які б свідчили про перешкоди у ОСОБА_3 повідомити дружину і про інші обставини, зокрема оскарження ним інших дій судді Капшук Л.О. в інших справах, в заяві не вказані.

Провадження у цій справі відкрите 14 липня 2023 року, відповідач не вказала на виняткові обставини, які свідчать про те, що про підставу відводу їй не було та не могло бути відомо до спливу строку, визначеного в статті 39 ЦПК України.

Проте, суд з об?єктивних підстав не може перевірити доводи відповідача щодо моменту, з якого вона дізналася про існування обставин, на які вона вказує, як на підстави для відводу.

Разом з цим суд враховує, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, тому заява про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. підлягає розгляду.

З урахуванням положень частини 3 статті 39, частин 2 та 3 статті 279 ЦПК України, заява про відвід не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

При наданні оцінки обґрунтованості заяви про відвід судді, встановлено наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Зокрема, за змістом частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 2 - 4 даної статті визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідач не конкретизував пункт частини першої статті 36 ЦПК України, під яку б на його думку підпадали обставини, викладені ним в заяві. Разом з тим, з урахуванням змісту заяви, підставою для відводу судді є норма пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, в силу якої суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об?єктивності судді.

Суд зазначає, що з врахуванням приписів пунктів 3, 5 частини 1 статті 36 та частини 3 статті 39 ЦПК України особа, яка звертається із заявою про відвід повинна вмотивувати наявність обставин, які об?єктивно свідчать про ймовірну упередженість або необ?єктивність судді або навести підстави для сумніву в неупередженості або об?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, а також вказувати на можливу заінтересованість судді у розгляді справи.

Приписами частини 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 наведеного Закону передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суддя зобов?язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства (частина 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Таке положення закріплене в статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням ХІ (черговим) з?їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Відповідно до приписів пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню на підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб?єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб?єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об?єктивного критерію, тобто з?ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об?єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

В пункті 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб?єктивним та об?єктивним критеріями. Відповідно до суб?єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб?єктивних та/або об?єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв?язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Частина 3 статті 39 ЦПК України встановлює, що відвід має бути вмотивованим.

Підстави відводу - це юридичні факти матеріально-правового або процесуально-правового характеру, при встановленні яких за допомогою доказів для забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення із розгляду цивільної справи усувається суддя.

Не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді повинно обґрунтовуватись посиланням на обставини, про які йдеться в статті 36 ЦПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Для відведення судді з підстав упередженості або необ`єктивності необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність судді, підтвердити їх доказами.

Відповідач, викладаючи обставини, з якими пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні, вказала на той факт, що її чоловік подавав в 2019 році скаргу до ВККС України та ГРД при ВККС України на дії судді Капшук Л.О.

Проте достовірних доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, на які відповідач посилається, як на підстави для відводу судді, до заяви не додано.

Додана до заяви фотокопія документу, складеного ОСОБА_3 з зазначенням адресатами ВККС України та ГРД при ВККС України, та датованого 24 жовтня 2019 року не містить відомостей про отримання такого звернення адресатами та розгляд такого звернення у ВККС України з прийняттям рішення щодо судді Капшук Л.О .

Особа ОСОБА_3 судді невідома, обставини перебування відповідача ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_3 та про наявність можливого звернення ОСОБА_3 до ВККС України та ГРД при ВККС України судді Капшук Л.О. стало відомо лише зі змісту поданої відповідачем заяви про відвід у цій справі.

Посилання відповідача на упередженість судді Капшук Л.О. через звернення її чоловіка зі скаргою до ВККС України не можна вважати об?єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб?єктивній оцінці позивачем обставин цієї події та її наслідків, якщо така подія взагалі мала місце.

Заява про відвід та додані до неї докази, а також матеріали справи не містять жодних фактів чи доказів, які свідчили б про вчинені суддею Капшук Л.О. активні дії чи бездіяльність, які викликали б сумнів у її об?єктивності чи неупередженості.

Також суд враховує, що з предмета розгляду цієї справи не вбачається будь-який взаємозв?язок чи будь-яка залежність, які б прямо чи опосередковано вказували на необ?єктивність чи упередженість судді Капшук Л.О. або її заінтересованість у результатах розгляду справи.

Тож, наведені позивачем обставини, якими вона обґрунтувала заяву про відвід судді, не вказують на наявність об?єктивного чи суб?єктивного критерію для висновків про упередженість судді, а тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктами 3,5 частини1 статті 36 ЦПК України передумов для відводу судді Капшук Л.О.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними вище нормами ЦПК України.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Суддя повинен бути об`єктивним і неупередженим при виконанні своїх професійних обов`язків. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише міркування про можливу упередженість судді, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Сам по собі факт, що відповідач внаслідок суб`єктивних міркувань, які не підтверджені жодним доказом, сумнівається в неупередженості головуючого у цивільній справі, не свідчить про упередженість та заінтересованість судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду цивільної справи.

Тож, наведені відповідачем обставини, якими вона обґрунтувала заяву про відвід судді, не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктами 3,5 частини 1 статті 36 ЦПК України передумов для відводу судді Капшук Л.О.

Оскільки у судді Капшук Л.О. відсутні особиста прихильність або упередження до сторін, задоволення заяви про відвід з підстав суб?єктивних міркувань відповідача щодо неупередженості судді призведе до безпідставного фактичного самоусунення судді від здійснення правосуддя у зазначеній справі та затягування розгляду справи, що суперечить основоположним принципам судочинства.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої вказаної статті).

Суд вважає за необхідне роз?яснити відповідачеві ОСОБА_1 про необхідність дотримання приписів статті 44 ЦПК України, якою визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до частин 3,4 статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 12, 36, 37, 39, 40, 41, 44 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заявленого відповідачем ОСОБА_1 відводу судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Любові Олексіївні у цивільній справі ЄУН 372/1638/23 за позовом Акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.О. Капшук