Справа № 359/1535/24
Провадження №2/359/1496/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0098 по АДРЕСА_1 . Також просив судові витрати покласти на відповідача, ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, яке вступило в законну силу, по справі №359/9681/19 провадження №2/359/70/2023 від 03 листопада 2023 року, встановлено, що нa земельній ділянці площею 0.0974 га з кадастровим номером :01:002:0098 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці) по АДРЕСА_1 , розташовується домоволодіння, будівництво якого закінчено станом на день ухвалення рішення суду. Таким чином позивач вважає, що будівництво і створення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 закінчено, й воно фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але право власності на нього не оформлюється з вини відповідача. Позивач позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності на 1/2 будинку і відповідно на 1/2 земельної ділянки, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.29-30).

17.06.2024 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.55).

Позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2023 року (справа №359/9681/19) визнано будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Також визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в будівельних матеріалах та обладнанні, що були використані в процесі будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.12-18).

У вище вказаній справі ОСОБА_1 ставив перед судом вимоги: про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю; визнання права власності на частку в цьому об`єкті нерухомого майна; визнання недійсними та скасування рішення органу місцевого самоврядування; свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу земельної ділянки; визнання цього об`єкту нерухомого майна спільною сумісною власністю; визнання права власності на частку в земельній ділянці; стягнення грошової компенсації вартості частки в автомобілі.

Судовим рішенням встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було побудовано в період часу, протягом якого ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Не зважаючи на те, що будівництво домоволодіння фактично закінчено, станом на день ухвалення рішення суду право власності на нього залишається не зареєстрованим. Крім того, не зареєстровано право власності на спірне домоволодіння як на об`єкт незавершеного будівництва, як того вимагає ч.3 ст.331 ЦК України в редакціях, чинних до та після 7 березня 2018 року. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 набули право спільної сумісної власності лише на будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Щодо спільної земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:0098 суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання земельної ділянки площею 0,0974 га з кадастровим номером :01:002:0098 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої по АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2023 року у справі №359/9681/19 набрало законної сили 14 грудня 2023 року.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Як встановлено судом при вирішенні цивільної справи за № 359/9681/19 судом була надана оцінка обставинам, на які ОСОБА_1 в тому числі посилається при розгляді даної справи.

Зокрема судом у справі № 359/9681/19 було встановлено, що на день ухвалення рішення право власності на спірне домоволодіння як на об`єкт незавершеного будівництва, як того вимагає ч.3 ст.331 ЦК України в редакціях, чинних до та після 7 березня 2018 року не зареєстровано. Також позивачу було відмовлено у визнанні права спільної сумісної власності та визнання за ним права власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці.

Відтак з урахуванням положень ч.4 ст.82 ЦПК України, відповідно до яких обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, та принципу res judicata суд позбавлений можливості повторного розгляду питань, які вже були предметом розгляду судом та по яких постановлено судові рішення, що набрали законної сили.

Суд зазначає, що предметом розгляду справи № 359/9681/19 було і визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0098, однак в його задоволенні було відмовлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, обставини, та те, що у рамках даної цивільної справи нових фактів встановлено не було, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позивачем вимоги про визнання за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0098.

Щодо вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Право власності на новостворену рухому річ виникає у особи, яка и виготовила (створила) в той момент, коли в результаті виготовлення чи створення з`являється об`єкт, який може кваліфікуватись як нова річ, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч. 2 ст. 331 ЦК, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття, його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регулюється Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-ІУ).

Положення ч. 2 ст. 331 ЦК слід розуміти у системному зв`язку із положенням ст. 182 ЦК щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає ніяких винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ, речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятий до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

До цього об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому залежно від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 206/1198/20 (провадження № 61-258св22).

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити повністю у задоволенні позову про визнання за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0098 по АДРЕСА_1 .

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати у справі слід залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2024 року.

Суддя Чирка С.С.