ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12410/21

Провадження № 22-ц/4820/1542/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12410/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В травні 2021 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2022 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» 53922,79 грн заборгованості за послуги з теплопостачання та 2270 грн судового збору, а всього 56192,79 грн.

15 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення, шляхом стягнення заборгованості в сумі 56192 грн 79 коп рівними частинами по 1500 грн щомісячно до повного погашення, строком сплати до 30 числа кожного місяця. При цьому ОСОБА_1 посилалася, що не має фінансової можливості сплатити всю суму у встановлений законом строк у зв`язку із скрутним сімейним становищем та життєвими обставинами, введенням в країні військового стану. Крім того, вказувала, що сама виховує двох доньок, які проживають у місті Києві і вона постійно їм допомагає.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою. Апелянтка посилається на те, що висновки суду про відсутність виняткових обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду безпідставні, оскільки суд не звернув уваги на долучені нею докази, які підтверджують її матеріальний стан, а саме Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про відсутність у неї будь якого джерела доходів з першого кварталу 2018 року по четвертий квартал 2023 року. Також зазначає, що суд не розглянув її клопотання про розстрочення виконання рішення суду в якому був наведений графік платежів щодо розстрочення суми боргу на рік окремими платежами по 1500 грн щомісяця. Крім того, судом було порушено строк розгляду її заяви про розстрочення виконання рішення суду, яка була подана 15 лютого 2024 року, а провадження відкрито 22 травня 2024 року.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року і направити справу для продовження розгляду по суті.

Представник МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» - Янюка К.М. подала відзив на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Вказує, що судом належно досліджено докази заявниці про відсутність у неї доходів, при цьому, вірно звернуто увагу, що ОСОБА_1 не надала суду доказів про наявність чи відсутність інших доходів. Усі заяви та клопотання були розглянуті судом під час судових засідань і вирішувалися судом протокольними ухвалами, тому будь-яких порушень норм процесуального права судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 вересня 2022 року у цивільній справі №686/12410/21 позовні вимоги МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 53922,79 грн., 2270,00 грн. судового збору, а всього 56192,79 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду від 09 вересня 2022 року без змін.

20 липня 2023 року на примусове виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду від 09 вересня 2022 року ОСОБА_1 посилалася на відсутність у неї доходу та необхідність допомагати повнолітнім дітям.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що введення та продовження строку воєнного стану в Україні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду, з вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

В даному випадку при зверненні до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, відповідачкою було надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28.06.2023р; 19.03.2024; 19.06.2024 р., вказані докази були досліджені судом.

Разом з тим, такі докази не свідчать про дійсний майновий стан відповідачки, оскільки надані до суду докази не можуть однозначно свідчити про об`єктивну неможливість виконання рішення суду, оскільки не підтверджують її дійсний майновий стан. Так, ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження відсутності у неї інших доходів, відсутності рухомого та нерухомого майно, за рахунок якого вона може отримувати доходи, а також те, що вона не є учасником юридичних осіб та не отримує доходи від їх діяльності.

Доводи відповідачки про те, що вона допомагає своїм донькам, які проживають у місті Києві, не узгоджується з її посиланням на відсутність у неї доходу та заощаджень.

Саме по собі посилання на відсутність доходів, не свідчить про майновий стан відповідачки, який призвів би до неможливості виконання рішення суду, та не є підставою для відстрочення виконання рішення суду та відновлення порушених прав позивача шляхом стягнення заборгованості.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

Положеннями статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З вищевказаних підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови, доводи апеляційної скарги, що суд не звернув уваги на долучені нею докази, які підтверджують її матеріальний стан, а саме Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про відсутність у неї будь якого джерела доходів з першого кварталу 2018 року по четвертий квартал 2023 року слід відхилити.

Також не є безумовною підставою в розумінні вимог ст. 376 ЦПК України доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права щодо порушення строку розгляду її заяви про розстрочення виконання рішення суду, яка була подана 15 лютого 2024 року, а провадження відкрито 22 травня 2024 року, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова