1Справа № 335/8873/24 2-з/335/68/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та визнання недійсним договору дарування транспортного засобу
05.08.2024 через систему Електронний суд до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 342 250,00 грн. та визнання недійсним договору дарування транспортного засобу № 2341/2024/4350032 укладеного 28 лютого 2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом накладення арешту на рухоме майно- транспортний засіб, марка AUDI, модель Q5, 2019 року випуску, тип легковий, колір сірий, VIN НОМЕР_1 номер кузова (шасі, рама) VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі.
Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024, дану справу та заяву про забезпечення позову визначено за суддею Новасардовою І.В.
Суд, дослідивши матеріали справи і надані на підтвердження викладених у заяві обставин докази, доходить висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Отже, за змістом наведених норм умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, які можуть призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у справі №381/4019/18, постанова від 12 лютого 2020 року.
Як вбачається зі змісту позовної заяви між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якості забезпечення виконання боргового зобов`язання за вказаним договором позики, оформленого розпискою про отримання грошей у позику від 26.02.2024 було укладено договір застави рухомого майна від 26.02.2024. В забезпечення виконання ОСОБА_2 (заставодавець) основного зобов`язання за договором позики, заставодавець передає в заставу належну йому на праві власності рухоме майно: транспортний засіб, марка AUDI, модель Q5, 2019 року випуску, тип легковий, колір сірий, VIN НОМЕР_1 номер кузова (шасі, рама) VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
З наданих до заяви документів вбачається, що 28 лютого 2024 року в територіальному сервісному центрі № 2341 РСЦ ГСЦ МВС в м. Запоріжжя на підставі договору дарування транспортного засобу № 2341/2024/4350032, ОСОБА_2 (відповідач 1) передав безоплатно (дарує) у власність ОСОБА_3 (відповідач 2) спірний транспортний засіб, а саме марка AUDI, модель Q5, 2019 року випуску, тип легковий, колір сірий, VIN НОМЕР_1 номер кузова (шасі, рама) VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
З огляду на вказане, суд вважає, що представник заявника має обґрунтовані підозри з приводу того, що відповідачі вдруге можуть вчинити правочини з відчуження майна, щодо якого йде спір, а тому приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову саме щодо накладення арешту на майно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.
Тому є необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно. На думку суду, такий вид забезпечення позову не буде порушувати будь-які права чи інтереси сторін.
Враховуючи зміст заяви, а також предмет позову, з яким заявник звернувся за захистом порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав згідно зі статтями 149-153 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірний транспортний засіб.
Відтак, вказана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд
Заяву адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на рухоме майно- транспортний засіб, марка AUDI, модель Q5, 2019 року випуску, тип легковий, колір сірий, VIN НОМЕР_1 номер кузова (шасі, рама) VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 - до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі.
Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно направити сторонам у справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя І.В. Новасардова