Справа № 740/7717/23
Провадження № 2-п/740/16/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною, про перегляд заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

16.08.2024 представник відповідача адвокат Гринь Л. В. подала до суду вищевказану заяву про перегляд заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року, в якій просила поновити строк на подання заяви, переглянути заочне рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Заява мотивована, зокрема, тим, що на початку серпня 2024 року ОСОБА_1 з постанови про відкриття виконавчого провадження стало відомо про наявність заочного рішення в справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. Відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи в суді, не отримував судові виклики, а також копію позовної заяви з додатками, які були направлені за його місцем реєстрації, яке позивач указав у позові та за яким фактично він не проживає. Крім того, відповідач має намір подати докази та відомості, які мають істотне значення для справи. Ураховуючи, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд цивільної справи, в результаті чого він був позбавлений можливості подати докази та заперечення проти позовних вимог, наявні підстави для скасування заочного рішення.

Перевіривши вказану заяву, а також матеріали цивільної справи № 740/7717/23, слід зазначити таке.

Зі справи вбачається, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року задоволено позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість у загальному розмірі 130 545,87 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн.

01 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 отримав копію зазначеного заочного рішення суду, про що свідчить розписка (а. с. 65).

16 серпня 2024 року представник відповідача адвокат Гринь Л. В. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 08 березня 2024 року, посилаючись на те, що про існування вказаного рішення відповідачу стало відомо в серпні 2024 року з постанови про відкриття виконавчого провадження, однак таке твердження спростовується матеріалами справи, зокрема, вищевказаною розпискою відповідача від 01 квітня 2024 року про отримання копії вказаного заочного рішення суду.

Отже, копію заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 отримав 01 квітня 2024 року, а до суду із заявою про перегляд указаного заочного рішення звернувся 16.08.2024.

Згідно із ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України перебачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Згідно з матеріалами справи, копію заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 отримав 01 квітня 2024 року, про що свідчить розписка в матеріалах цивільної справи, а до суду із заявою про перегляд указаного заочного рішення - звернувся 16.08.2024, тобто майже через чотири місяці з дня вручення копії заочного рішення суду, з пропуском установленого двадцятиденного строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Посилання в заяві на те, що про існування вказаного заочного рішення суду від 08 березня 2024 року відповідачу стало відомо в серпні 2024 року з постанови про відкриття виконавчого провадження, спростовується матеріалами справи, зокрема, розпискою відповідача від 01 квітня 2024 року про отримання копії вказаного заочного рішення суду (а. с. 65).

З наданих до суду матеріалів та доводів клопотання про поновлення процесуального строку не вбачається будь яких інших поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачем строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 року у справі № 756/11081/20 відступила від висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 214/5505/16, згідно з якими за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого процесуальним законом строку, суд першої інстанції може прийняти лише одне з передбачених у ч. 3 статті 287 ЦПК рішень, а саме: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

З огляду на викладене, відсутні підстави для поновлення відповідачу строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, що є підставою для залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. 12, 14, 126, 127, 231, 283, 284 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною, про перегляд заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко