У х в а л а

Іменем України

16 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/6672/23

Провадження № 61-6748ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - відповідач), інтереси якого представляє адвокат Семенов Олексій Володимирович,

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 (далі - позивачка), інтереси якої представляє адвокат Лінник Микола Анатолійович,

на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року

у справі за позовом позивачки до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «Сенс Банк» - про витребування майна з чужого незаконного володіння та

в с т а н о в и в:

1. У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила витребувати з незаконного володіння відповідача квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира).

2. 24 травня 2023 року Дніпровський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою відкрив провадження у справі. Зазначив, що справу розглядатиме у порядку спрощеного позовного провадження, бо спір є малозначним.

3. 16 жовтня 2023 року цей суд ухвалив рішення про задоволення позову, а 24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

4. 29 квітня 2024 року позивачка подала до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення.

5. 7 травня 2024 року адвокат в інтересах відповідача сформував у системі «Електронний суд» (1) касаційну скаргу (вх. № 15872/0/220-24 від 8 травня 2024 року), в якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову; (2) заяву про зупинення виконання судового рішення (вх. № 15885/0/220-24 від 8 травня 2024 року).

6. 3 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про залишення без руху касаційної скарги відповідача. Мотивував тим, що останній не зазначив місце проживання чи перебування позивачки та не надав доказів надсилання їй копії касаційної скарги, заяви про зупинення виконання судового рішення та додатків до них.

7. 17 червня 2024 року адвокат в інтересах відповідача сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

8. 26 червня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення.

9. 26 липня 2024 року адвокат в інтересах позивачки подав до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 25445/0/220-24 від 30 липня 2024 року), у якій просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 26 червня 2024 року та скерувати справу до цього суду для продовження розгляду.

(1) Щодо касаційної скарги відповідача (вх. № 15872/0/220-24 від 8 травня 2024 року)

10. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача (вх. № 15872/0/220-24 від 8 травня 2024 року) немає.

10.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

10.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

10.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

10.4. Предметом спору є витребування квартири з чужого незаконного володіння. Згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру від 6 лютого 2019 року та протоколом проведення електронних торгів № 381739, доданих до клопотання про зупинення виконання судового рішення (вх. № 15885/0/220-24 від 8 травня 2024 року), вартість квартири становить 600 000,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

10.5. Відкриваючи провадження у справі, 24 травня 2023 року Дніпровський районний суд міста Києва визнав справу малозначною.

10.6. Відповідач подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. У касаційній скарзі не зазначив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких такі судові рішення оскаржити у касаційному порядку можливо. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

10.7. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

10.8. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

10.9. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

10.10. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

10.11. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

10.12. Відповідач отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

10.13. Оскільки відповідач оскаржив до Верховного Суду судові рішення, які за загальним правилом у касаційному порядку оскаржити не можна, а передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не навів, обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права відповідача на доступ до суду.

(2) Щодо касаційної скарги позивачки (вх. № 25445/0/220-24 від 30 липня 2024 року)

11. Ознайомившись із касаційною скаргою позивачки (вх. № 25445/0/220-24 від 30 липня 2024 року), Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження за цією скаргою немає.

11.1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

11.2. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

11.3. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

11.4. У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом із відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23)).

11.5. Апеляційний суд встановив, що позивачка ні до відзиву на апеляційну скаргу, ні до закінчення судових дебатів доказів судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи, не надала. Такі докази подала разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. У заяві поважність причин пропуску строку на подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, зокрема договору про надання професійної правничої допомоги № 28/03/23 від 28 березня 2023 року та додатку до цього договору, до закінчення судових дебатів не навела. З огляду на вказане апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (див. аналогічний за змістом підхід в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 686/9133/23).

12. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

13. Оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального права, що очевидно не зумовлює розумних сумнівів щодо такого застосування чи тлумачення, касаційну скаргу (вх. № 25445/0/220-24 від 30 липня 2024 року)слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою (вх. № 15872/0/220-24 від 8 травня 2024 року) ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «Сенс Банк» - про витребування майна з чужого незаконного володіння.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою (вх. № 25445/0/220-24 від 30 липня 2024 року) ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «Сенс Банк» - про витребування майна з чужого незаконного володіння.

3. Копію ухвали та додані до касаційних скарг матеріали направити особам, які їх подали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко