КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року

справа № 361/10068/21

провадження № 22-ц/824/5323/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Військова частина НОМЕР_1

третя особа: Київське квартирно - експлуатаційне управління

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Київське квартирно - експлуатаційне управління про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку, визнання незаконним і скасування частково наказу командира військової частини та зобов`язання поновити на квартирному обліку

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ), оформлене протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затверджене п. 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року № 367, про виключення його, прапорщика запасу ОСОБА_1 , з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 ; визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » від 20 вересня 2021 року № 367 у частині виключення його з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, зі складом сім`ї 4 особи (п. п. 1, 4 наказу); зобов`язати в/ч НОМЕР_1 поновити його зі складом сім`ї 4 (чотири) особи на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, у загальній черзі з 21 серпня 2001 року, у пільговій першочерговій черзі з 15 лютого 2016 року за порядковим номером, що існував на момент зняття його з такого обліку.

В обґрунтування позову зазначав, що у період з 08 червня 1994 року по 14 листопада 2019 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. У період з 16 по 25 липня та з 04 листопада по 04 грудня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, є учасником бойових дій.

21 серпня 2001 року його зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 , із 15 лютого 2016 року його складом сім`ї 4 особи (він, дружина і два сини) включено в список на першочергове отримання житла. 14 листопада 2019 року він звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту. На цій підставі, рішенням житлової комісії НОМЕР_1 , оформленим протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, його знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 складом сім`ї 4 особи.

Вказане рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про зняття з квартирного обліку позивач вважає незаконним та несправедливим, оскільки вислуга його років на військовій службі становить більше 25 років, на квартирний облік він зарахований до 01 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, набув право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому підстави для зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 відсутні. У зв`язку з цим, позивач вважає, що з квартирного обліку його разом із сім`єю знято всупереч вимогам чинного законодавства.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затверджене п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року № 367, про виключення прапорщика запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » від 20 вересня 2021 року № 367 у частині виключення прапорщика запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, зі складом сім`ї 4 (чотири) особи (пункти 1 та 4 наказу).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, у загальній черзі з 21 серпня 2001 року, у пільговій першочерговій черзі з 15 лютого 2016 року за його порядковим номером, що існував на момент зняття з такого обліку.

Не погоджуючись рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивача було звільнено із військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту, а тому на час звільнення із військової служби не мав права бути залишеним на квартирному обліку.

Крім того, відповідач вважає, що розгляд спору віднесено до юрисдикції адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник Київського квартирно-експлуатаційного управління просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника військової частини надійшло клопотання про розгляд справи без ого участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із відсутності передбачених законодавством правових підстав для зняття позивача ОСОБА_1 із квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, порушення його конституційного права на житло.

Судом встановлено, що у період з 08 червня 1994 року по 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується витягом з послужного списку прапорщика запасу ОСОБА_1 , наданого ІНФОРМАЦІЯ_5 за № 2/3/1/1189 від 05 квітня 2021 року.

21 серпня 2001 року рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 позивача ОСОБА_1 разом із сім`єю було зараховано на квартирний облік громадян, які потребують покращення житлових умов.

У період з 16 по 29 липня та з 04 листопада по 04 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 18 січня 2016 року № 342; витягами з наказів керівника сектору «М» від 16 липня 2015 року № 197 та від 29 липня 2015 року № 210; витягами з наказу першого заступника керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 05 листопада 2015 року № 309 та від 04 грудня 2015 року № 338; є учасником бойових дій, що підтверджується виданим йому посвідченням серії НОМЕР_4 від 29 грудня 2015 року.

15 лютого 2016 року засіданням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 зі складом 4 особи (він, дружина та два сини) зараховано до списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень, з 15 лютого 2016 року як учасника бойових дій, у загальній черзі його залишено на квартирному обліку з 21 серпня 2001 року.

14 листопада 2019 року прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини в/ч НОМЕР_1 від 01 листопада 2019 року № 34-РС.

16 вересня 2021 року оспорюваним рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформленим протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затвердженим п. 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року, прапорщика запасу ОСОБА_1 виключено з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, складом сім`ї 4 (чотири) особи: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 .

Підставою виключення ОСОБА_1 із сім`єю з квартирного обліку стала невідповідність підстави його звільнення вимогам п. 8 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Із 15 червня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 .

Із довідки № 127 від 22 вересня 2021 року вбачається, що прапорщик запасу ОСОБА_1 постійним житлом не забезпечений, має однокімнатну службову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,7 м2.

Судом встановлено, що прапорщик запасу ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку військовослужбовців Семиполківського гарнізону в загальній черзі з 21 серпня 2001 року та у пільговій черзі з 15 лютого 2016 року. На момент зняття його з черги - 16 вересня 2021 року в загальній черзі він був за № НОМЕР_6 , у пільговій черзі - за № НОМЕР_7 (список квартирної черги станом на 01 липня 2021 року), що підтверджується довідкою № 484, виданою 05 листопада 2021 року в/ч НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що зняття його та сім`ї з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, відбулося всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки на момент звільнення з військової служби він мав вислугу років на військовій службі більше 25 років, набув право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та не набув у власність житлове приміщення, звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).

Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

З огляду на викладене, оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 740/5808/21, від 10 серпня 2022 року у справі № 279/5240/18, від 27 липня 2022 року в справі № 569/5974/20, від 26 жовтня 2022 року в справі справа № 683/2201/18, від 30 листопада 2022 року в справі № 740/2656/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, спір в даний справі виник з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягав розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною четвертою статті 377 ЦПК України передбачено, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі із роз`ясненням позивачу на виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України права протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. 255, 256, 367, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Київське квартирно - експлуатаційне управління про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку, визнання незаконним і скасування частково наказу командира військової частини та зобов`язання поновити на квартирному обліку закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови він може звернутись до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді