Справа № 489/8131/21
Номер провадження 4-с/489/14/24
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої Марії Сергіївни у виконавчому провадженні №73552202 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей

встановив

В березні 2024 року представник скаржника звернувся до суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої М.С. у виконавчому провадженні №73552202 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей. В обґрунтування скарги зазначено, що в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) головним державним виконавцем Степанець Лосєвою М.С. здійснюється примусове виконання виконавчого листа №2/489/879/22 (489/8131/21) про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною: щотижня у понеділок з 16:30 год. до 18:30 год. та у суботу з 10:00 год. до 12:00 год. без присутності матері; побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2023 ОСОБА_1 не отримувала, а про виконавче провадження №73552202 вона дізналася лише після арешту її рахунків в грудні 2023 року. Після введення в Україні воєнного стану ОСОБА_1 10.03.2022 виїхала за межі України разом зі ОСОБА_3 .

Представник скаржника зазначив, що ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 було подано заяву до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.12.2023 в якій повідомлено адресу за якою проживає малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 повіт, та надано копію закордонного паспорту ОСОБА_3 з відміткою про перетин кордону. Крім того, 29.01.2024 ОСОБА_4 було подано заяву в інтересах ОСОБА_1 , відповідно до якої долучено посвідки на тимчасове проживання (тимчасовий захист) в Литовській республіці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що в свою чергу безапеляційно підтверджує їх місцезнаходження за кордоном. Заява про відкриття виконавчого провадження була подана ОСОБА_2 08.12.2023, в якій він вже вказував, що за місцем реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживають. Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження головний державний виконавець вже знав, що на території Інгульського району м. Миколаєва ОСОБА_1 не проживає. Тому, не зрозуміло на якій підставі було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до копій супровідних листів, виклик головного державного виконавця, копія постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 22.02.2024; копія постанови про накладення штрафу від 12.03.2024; копія постанови про накладення штрафу від 18.03.2024; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.03.2024 були направлені за адресою: АДРЕСА_2 , хоча вже починаючи з 22.12.2023 головному державному виконавцю було достеменно відомо, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає та знаходиться за межами України. Вказане викликає аргументовану підозру вважати, що головний державний виконавець умисно не бажав повідомити ОСОБА_1 .

Крім того, в скарзі зазначено, що рішення про визначення місця побачень з дитиною прийнято головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. з явним порушенням прав дитини, що є недопустимим. Встановивши місце побачень двічі на тиждень на території м. Миколаєва, головний державний виконавець фактично зобов`язав ОСОБА_1 повернутись разом з малолітнім ОСОБА_3 в Україну ігноруючи той факт, що в Україні досі не скасовано дію воєнного стану. Крім того, Миколаївська ОТГ віднесена до «територій ймовірних бойових дій» відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309. Тобто, головний державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєва М.С. свідомо ставить під загрозу життя та здоров`я малолітньої дитини, фактично змушуючи її повернутись на територію ймовірних бойових дій. Представник скаржника просить визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвої М.С., прийняті в рамках виконавчого провадження №73552202, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2023; постанову про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 22.02.2024; постанову про накладення штрафу від 12.03.2024; постанову про накладення штрафу від 18.03.2024; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.03.2024.

З цих підстав просила суд визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), прийнятих в рамках виконавчого провадження №73552202: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про визначення часу та (або) місця побачень стягувача з дитиною від 22.02.2024, постанову про накладення штрафу від 12.03.2024 та від18.03.2024; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.03.2024.

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенка К.В. надійшов до суду відзив в якому зазначено, що згідно з заявою ОСОБА_2 за адресою реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , двері йому не відчинили та на телефонні дзвінки ніхто не відповідає, а також йому стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном. Однак, місце перебування боржника за кордоном (країна, місто), дата коли виїхала ОСОБА_1 з України та на який період, і взагалі чи дійсно виїжджала вона закордон стягувачем у заяві не повідомлялося. На день відкриття виконавчого провадження єдина відома головному державному виконавцю адреса боржника, яка є його місцем реєстрації, зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_2 . Таким чином, виходячи із положень Закону України «Про виконавче провадження» та наявної інформації, яку зазначив стягувач у заяві про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2023, головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвою М.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується копією реєстру відправки поштової кореспонденції. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», про відкрите виконавче провадження ОСОБА_1 була обізнана, що підтверджується її перепискою з державним виконавцем, а також копії всіх постанов ОСОБА_1 мала змогу отримати через свого представника, який ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги з 19.12.2023 здійснює її представництво у виконавчому провадженні. Також, державним виконавцем за допомогою застосунку для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber» ОСОБА_1 направлялося повідомлення від 24.01.2024 № 14060 про необхідність забезпечення виконання рішення суду з роз`ясненням норм закону, на що державним виконавцем було отримано відповідь від скаржника (боржника), а також державним виконавцем отримано СМС-повідомлення від 14.12.2023 з номеру телефону НОМЕР_1 , що також підтверджує обізнаність скаржника (боржника) щодо відкритого виконавчого провадження №73552202. Тому, головним державним виконавцем було дотримано вимоги закону щодо направлення копій постанов виконавчого провадження, натомість скаржник мав достатньо часу на ознайомлення з винесеними постановами та їх оскарження у разі незгоди, однак не скористався своїм правом та пропустив процесуальні строки на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенко К.В. зазначив, що сторони викликалися до головного державного виконавця щодо участі у прийнятті рішення про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною, однак ОСОБА_1 не з`явилася до головного державного виконавця, хоча мала змогу здійснювати свої права та обов`язки через представника. Згідно з ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Положення ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають таке звернення державним виконавцем за заявою сторін виконавчого провадження. З власної ініціативи державний виконавець звертається до суду лише у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган. Від сторін виконавчого провадження відповідної заяви не надходило. Положеннями ч.3 ст.33 Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості звернення державного виконавця з власної ініціативи до суду з таким зверненням, а лише на підставі відповідної заяви. Натомість скаржник, як сторона виконавчого провадження, враховуючи норми ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження", має право самостійно це зробити, або надати відповідну заяву державному виконавцю, що скаржником зроблено не було. Таким чином, посилання представника скаржника на те, що головний державний виконавець не вчинив дій передбачених ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставними та не відповідають вимогам чинного законодавства. Виходячи з вище викладеного, виконавчі дії та прийняті процесуальні рішення здійснювалися головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник скаржника - адвокат Набокова Ольга Геннадіївна в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив суд розглядати скаргу без його участі.

Представник Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2022 у справі №489/8131/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей задоволено. Встановлено час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : щотижня у понеділок з 16:30 год. до 18:30 год. та у суботу з 10:00 год. до 12:00 год. без присутності матері; побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками; усі зустрічі проводити враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей. Рекомендовано батькам всі питання стосовно виховання дітей вирішувати мирним шляхом. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28.02.2023 у справі №489/8131/21 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом побачень та спілкування з дитиною: щотижня у понеділок з 16:30 год. до 18:30 год. та у суботу з 10:00 год. до 12:00 год. без присутності матері; побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками. Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

11.12.2023 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73552202 про примусове виконання виконавчого листа №2/489/879/22 (489/8131/21) виданого 07.12.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва про те, щоб зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною: щотижня у понеділок з 16:30 год. до 18:30 год. та у суботу з 10:00 год. до 12:00 год. без присутності матері; побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками. Крім того, стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця у розмірі 13400 грн.

З копії заяви від 19.12.2023, поданої ОСОБА_4 (представником скаржника) головному державному виконавцю Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвій М.С., вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у Литовській Республіці за адресою: АДРЕСА_1 повіт. Батько дитини був повідомлений про місце проживання дитини, але жодного разу до сина не навідався.

Відповідно до копії заяви від 29.01.2024, поданої ОСОБА_4 (представником скаржника) головному державному виконавцю Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвій М.С., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 отримали тимчасовий захист в Литовській Республіці, що підтверджується цифровими посвідками на тимчасове проживання в Литовській Республіці, які видані 05.03.2023 (копії вказаних посвідок були додані до зазначеної заяви).

Згідно з копією постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 22.02.2024, винесеної головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. у виконавчому провадженні №73552202, постановлено визначити місце побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , щотижня у понеділок з 16:30 год. до 18:30 год. та у суботу з 10:00 год. до 12:00 год. без присутності матері.

З копії постанови про накладення штрафу від 12.03.2024, винесеної головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. у виконавчому провадженні №73552202, вбачається, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», тому постановлено накласти на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до копії постанови про накладення штрафу від 18.03.2024, винесеної головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. у виконавчому провадженні №73552202, за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400,00 грн.

Згідно з копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.03.2024, винесеної головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С., постановлено встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до виконання рішення суду (виконавчий лист №2/489/879/22 (489/8131/21) виданий 07.12.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва).

З копій доданих до скарги матеріалів (зокрема, супровідних листів) вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2023; копія постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 22.02.2024; копія постанови про накладення штрафу від 12.03.2024; копія постанови про накладення штрафу від 18.03.2024; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.03.2024; виклик державного виконавця надсилалися скаржнику (боржнику) ОСОБА_1 . головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвою М.С. за адресою: АДРЕСА_2 (виконавчий лист №2/489/879/22 (489/8131/21) виданий 07.12.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва).

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження (ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

З ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 692/932/19 від 22.02.2023.

З п.5 розд. 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції 29.09.2016 №2832/5) вбачається, що державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 210/529/19 від 05.04.2023 зазначено, що з огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Верховний Суд наголошує на тому, що виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки у рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі змінювати таке рішення суду, що виконується, оскільки таке судове рішення набрало законної сили, на його виконання суд видав виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження. Таке рішення є обов`язковим для виконання сторонами та уповноваженим державним виконавцем. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно з ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд враховує, що станом на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №73552202 (11.12.2023) єдиною відомою головному державному виконавцю Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвій М.С. адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 була: АДРЕСА_2 , що зазначена у виконавчому листі. В заяві стягувача ОСОБА_2 від 08.12.2023 було зазначено, що боржник разом з дитиною перебуває за кордоном, але конкретна адреса (країна, місто, вулиця, будинок, квартира) не вказана. Лише в заяві від 19.12.2023, поданій представником скаржника, було зазначено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у Литовській Республіці за адресою: АДРЕСА_1 повіт, а також в заяві від 29.01.2024 вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 отримали тимчасовий захист в Литовській Республіці.

Виконавче провадження відкрито державним виконавцем за місцем проживання боржника, яке зазначено у виконавчому листі, що відповідає вимогам закону.

За такого, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було дотримано встановлену законодавством процедуру щодо відкриття виконавчого провадження. А тому, постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2023 є такою, що винесена правомірно. Відповідно вимога скаржника щодо визнання протиправною та скасування цієї постанови задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог скаржника про визнання протиправними та скасування постанови від 22.02.2024 про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною та постанови від 28.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, то необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

У зв`язку з чим, після 24 лютого 2022 року виконання вказаного вище рішення суду, а саме фізичні зустрічі дитини з батьком, унеможливлені, оскільки боржниця - мати дитини повідомила, що вжила заходів щодо забезпечення безпеки дитини на період воєнного часу та вони з сином фактично перебувають у Литві, де отримали прихисток.

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН «Про права дитини» 1989 року. Будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

Такий висновок відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19 (провадження № 61-10424св22).

В кінці грудня 2023 року боржниця ОСОБА_1 повідомила державного виконавця про своє разом з сином фактичне перебування за межами України, надала на адресу відділу державної виконавчої служби копії посвідчень на право тимчасового проживання у Литовській республіці.

Відомості щодо повернення ОСОБА_1 до України та перетину нею кордону дотепер відсутні.

Наразі належному виконанню судового рішення перешкоджає те, що боржник ОСОБА_1 разом із сином перебувають у Литовській республіці, і така обставина є вимушеною і тимчасовою.

При цьому, з метою захисту прав дитини на спілкування з батьком суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_2 як стягувач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення суду в порядку статті 435 ЦПК України шляхом встановлення побачень з дитиною у дистанційному режимі, за допомогою будь-якого додатка чи месенджера у форматі відеозв`язку тощо.

На цьому також наголошено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19, провадження № 61-10424св22.

Таким чином, постанова від 22.02.2024 про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною суперечить інтересам дитини щодо забезпечення її безпеки, тому підлягає скасуванню.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

В даному випадку умовне «ухилення» від виконання судового рішення, яке виражається в тому, що ОСОБА_1 перебуває за кордом, має за мету єдине це безпека як фізичного так і психологічного стану малолітньої дитини.

За таких умов, оскільки боржниця ОСОБА_1 періодично підтримувала зв`язок з державним виконавцем, вказувала причини перебування її разом з сином за кордоном та точну адресу такого перебування, враховуючи пріоритет безпеки і прав дитини на життя, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилялася або навмисно не виконувала рішення суду, що побачень батька з дитиною.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у поданні докази, оцінивши їх достатність, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку, що постанови державного виконавця 22.02.2024 про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною та постанови від 28.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 260 ЦПК України суд

ухвалив

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову від 22.02.2024 державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої Марії Сергіївни у виконавчому провадженні №73552202 про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Скасувати постанову від 28.03.2024 державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої Марії Сергіївни у виконавчому провадженні №73552202 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Відмовити в задоволенні вимог скарги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 73552202.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 02.08.2024.

Суддя В. В. Кокорєв