Справа № 645/207/24
Провадження № 2/645/781/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3-х відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 45433,76 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.02.2018 о 15 годині 11 хвилин на перехресті вул. Бочарівська та вул. Семінарська в м. Харкові водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Чері Амулет, державний номер НОМЕР_1 , вчинив зіткнення з автомобілем ДЕУ Ланос, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Харківського апеляційного суду по справі № 639/5881/18 від 21.04.2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача, на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - 31171,14 грн. та судовий збір в сумі 592,03 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 14604,00 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року доповнено резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2020 по цивільній справі за позовом позивача до ПАТ "Страхова компанія "АРКС", відповідача, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а саме: стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "АРКС" на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8400 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. Постановою Харківського апеляційного суду по справі № 639/5881/18 від 21.04.2021 Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року змінено. Заяву представника позивача, адвоката Баранова Т.О. - задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000, 00 грн. На виконання вказаних судових рішень видано виконавчі документи та розпочато примусове виконання рішення, а саме: ВП № 66299074 від 28.07.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 47071,97 грн. (тобто на виконання основного судового рішення) та № 66299260 від 28.07.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 12000,00 грн. (тобто на виконання додаткового судового рішення). Лише 18.04.2023 виконавчі провадження були завершені у зв`язку із виконанням вказаного судового рішення. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникло два грошових зобов`язання: у сумі 47071,97 грн. щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, підтвердженими судовими рішеннями, яка виникла після завдання шкоди, а саме 04.02.2018, а виконано було лише 18.04.2023 та у сумі 12000 грн. щодо відшкодування судових витрат, яке виникло в момент набуття відповідним судовим рішенням законної сили, а саме 21.04.2021, а виконано було лише 18.04.2023 року. Позивач вважає, що він зазнав втрат від знецінення грошових коштів за цей період, а також має право вимагати відшкодування 3 % річних за користування грошовими коштами за період прострочення. Добровільного відшкодування вказаних сум з боку відповідача не має, з огляду на що позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Також позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат, докази понесених витрат має надати протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

12.02.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування відзову зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу з 04.02.2018 року було відомо про порушення свого права (оскільки позивач брав активну участь у розгляді справи № 639/5881/18, а також після внесення остаточного рішення по справі звернувся до виконавця для відкриття виконавчого провадження), однак позовну заяву про стягнення інфляційних втрат та 3-х відсотків річних, за прострочення виконання грошового зобов`язання, він подає 14.01.2024 року, нараховуючи за весь період з 04.02.2018 по 18.04.2023 рік, інфляційні втрати та 3% річних. Тобто з моменту коли позивач дізнався про порушення свого права до моменту пред`явлення вимоги пройшло майже 6 років. Таким чином, позивачем пропущенний строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в частині заявлених вимог щодо нарахування інфляційних збитків і 3% річних на суму 47071,97 грн. (сума присуджена судом, як відшкодування шкоди, завданої ДТП). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних (кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13, який є чинним на дату розгляду даної справи). Крім того, що стосується нарахування штрафних санкцій та інфляційних збитків на суму 12000,00 грн. (компенсація витрат на професійну правову допомогу у справі №639/5881/18), зазначає, що оскільки 12000,00 грн. - це сума компенсації витрат на професійну правову допомогу, а грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України передбачають насамперед договірні правовідносини, тому ст. 625 ЦК України також не може застосовуватись у даному випадку. Окрім того, в даному випадку відносини виникають не із цивільно-правових підстав, а виконання рішення суду та регулюються законом України «Про виконавче провадження». Цим же законом передбачена і відповідальність за невиконання у добровільному порядку, ухилення, перешкоджання виконання рішення суду, тощо. Також, відповідач заперечує щодо заявлених позивачем до відшкодування 5000.00 грн. на професійну правничу допомогу. Вважає, що очевидним є завищення заявленої суми на професійну правничу допомогу, оскільки вся аргументація позову по суті складається із декількох переписаних слово в слово судових рішень (що очевидно робиться для збільшення кількості сторінок позову) і не потребує особливих знань, навичок і вмінь адвоката. У зв`язку із наведеним просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

18.03.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колісниченко А.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог.

12.06.2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сидоренко Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, просила про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так судом було встановлено, що згідно постанови Харківського апеляційного суду від 21.04.2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди 31171 грн. 14 коп. та судовий збір в сумі 592 грн. 03 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 14604,00 грн. та судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Іншу частину позовних вимог ОСОБА_1 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» судовий збір за подання апеляційної скарги 1057,20 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21.04.2021 року Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року змінено. Заяву представника ОСОБА_1 адвокат Баранова Т.О. - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000, 00 грн. В іншій частині заяву представника ОСОБА_1 адвоката Баранова Т.О. про розподіл судових витрат залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 634,50 грн.

Постановою старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Колісник К.В. відкрито виконавче провадження № 66299074, на підставі виконавчого листа № 639/5881/18 від 02.06.2021 року, виданого Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 47071,97 грн..

Постановою державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мороз Г.Ю. відкрито виконавче провадження № 66299260, на підставі виконавчого листа № 639/5881/18 від 02.06.2021 р., виданого Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 12000,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Колісник К.В. від 14.06.2022 року виконавчі провадження № 66299074, № 66299260 об`єднанні у зведене виконавче провадження № 69231821.

Постановою старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Колісник К.В. від 18.04.2023 р. виконавче провадження № 66299074, з примусового виконання виконавчого листа № 639/5881/18 від 02.06.2021 р., виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 47071,97 грн. закінчено, у зв`язку із сплатою боргу.

Постановою старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Колісник К.В. від 18.04.2023 року, виконавче провадження № 66299260, з примусового виконання виконавчого листа №639/5881/18 від 02.06.2021 р., виданого Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 12000,00 грн. закінчено, у зв`язку із сплатою боргу.

Судом встановлено, що постанови Харківського апеляційного суду від 21.04.2021 року про стягнення грошових коштів в сумі 47071,97 грн. (в рахунок виконання основного судового рішення) та 12000 гривень за додатковим рішенням про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було звернуто до примусового виконання, у зв`язку із невиконанням рішення суду відповідачем добровільно.

Примусово постанови Харківського апеляційного суду від 21.04.2021 року виконані і кошти сплачені лише 18 квітня 2023 року.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.

З викладеного можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, які передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (частина друга статті 625 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що з набранням чинності рішення суду про відшкодування шкоди у боржника виникає зобов`язання сплатити точно визначений розмір шкоди, однак саме зобов`язання виникло між сторонами із заподіяння шкоди.

Зобов`язання не є таким, що виникло з рішення суду. Це зобов`язання з відшкодування шкоди, в якому рішенням суду визначено конкретний розмір завданої шкоди та констатовано про наявність зобов`язання між сторонами.

Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, так як одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19).

Суд, стягуючи частково (з часу набрання рішенням суду законної сили) з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми, керується тим, що такі позовні вимоги доведені й обґрунтовані позивачем належним чином, розмір цих сум підтверджений наданим позивачем розрахунком та не спростований відповідачем.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми за період з 21.04.2021 року (з дня набрання рішенням суду законної сили) до 17.04.2023 року (день на передодні виконання зобов`язання за рішенням суду на загальну суму 59071,97 грн. та закриття виконавчого провадження) за 727 днів, інфляційні втрати в розмірі 21990,92 грн. (враховуючи індекси інфляції за вказаний період) та 3% річних в розмірі 3529,75 грн. (3:365х59071,97 грн. :100х727дн.)

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає, що згідно ст. 257, 267 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (Законом № 540-IX від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020 року). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності та клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,81,82,141,229,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3-х відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 25520 грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 544 грн. 28 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адрреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено: 31.07.2024 року.

Головуючий суддя І.В.Ульяніч