Провадження №2/752/2075/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:,

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Асипенко Т.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Київський фтизіопульмологічний центр» про визнання незаконними та скасування наказівпро поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, премії, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Київський фтизіопульмологічний центр» (далі - КНП «КФПЦ») про визнання незаконними та скасування наказів про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, премії, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він працював у відповідача лікарем-рентгенологом та був безпідставно звільнений 04.09.2023 відповідно до наказу №182-к за п.3 ст. 40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Оскаржуваний наказ був йому оголошений наприкінці робочого дня 04.09.2023, при цьому відповідач в день звільнення не провів з ним повного розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України, а тому повинен сплатити заборгованість по заробітній платі за період з 31.08.2023 по 11.09.2023.

Також він був безпідставно позбавлений премії, що виплачується до Дня медичних працівників 27.07.2023 згідно з Указом Президента України №327/2023. Зазначена премія була виплачена працівникам в розмірі 6300 грн.

З дня його звільнення до моменту подачі позову 12.09.2023 пройшло 6 робочих днів, відтак середній заробіток за цей час вимушеного прогулу становить 8085,12 грн.

Розмір моральної шкоди оцінює у 20000 грн.

Він є особою з інвалідністю ІІІ групи, а тому відповідач порушив відносно нього ряд статей по відношенню до осіб з інвалідністю.

Просив:

визнати незаконним та скасувати наказ КНП «КФПЦ» від 04.09.2023 №182-к;

визнати незаконним та скасувати наказ КНП «КФПЦ» від 31.07.2023 №62, від 28.06.2023 №137-к, від 18.08.2023 №166-к, від 21.08.2023 №169-к, від 22.08.2023 №172-к, від 23.08.2023 №174-к, від 04.09.2023 №181-к;

поновити його на посаді лікаря-рентгенолога КНП «КФПЦ»;

стягнути з КНП «КФПЦ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.09.2023 по 12.09.2023 в сумі 8085,12 грн.;

стягнути з КНП «КФПЦ» на його користь моральну шкоди в розмірі 20000 грн.;

стягнути з КНП «КФПЦ» на його користь заборгованість по заробітній платі за серпень 2023 року;

стягнути з КНП «КФПЦ» на його користь ненараховану премію за 27.07.2023 у розмірі 6300 грн.;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач є закладом охорони здоров`я, який надає послуги хворим на туберкульоз та пацієнтам з іншою легеневою патологією.

Відповідно до Міської цільової програми «Громадське здоров`я» на 2022-2025 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради №2722/2763 від 07.10.2021 керівником КНП «КФПЦ» був виданий наказ №62 від 31.07.2023 «Про затвердження роботи флюорографа пересувного на серпень 2023 року», яким затверджено графік роботи пересувного флюорографа та бригад медичних працівників, до складу яких був включений позивач та мав працювати 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023 та 18.08.2023. Цей наказ був доведений до відома позивача, який відмовився від підписання про ознайомлення з ним.

У зазначені в наказі дні позивач був відсутній у складі бригади пересувного флюорографа та не виконував свої обов`язки, за що його було притягнуто до відповідальності у вигляді доган, а 04.09.2023 звільнено з роботи за порушення п.2.27, 2.32 посадової інструкції, п.3.1.1-3.1.3., 3.1.8, 3.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КНП «КФПЦ» на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Позивач кожного разу відмовлявся надати пояснення з приводу допущених ним порушень трудової дисципліни та ознайомитись з відповідним наказом, що зафіксовано актами.

Згідно з наказом від 04.09.2023 №182-к, яким позивача звільнено з роботи, йому виплачено грошову компенсацію за 39 днів невикористаної відпустки, та проведено розрахунок в сумі 20731,80 грн., які виплачені згідно з платіжною відомістю від 04.09.2023 №3951 та платіжною інструкцією від 04.09.2023 №3951.

11.09.2023 позивачу відповідно до Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності була перерахована допомога з тимчасової непрацездатності в сумі 3711,50 грн. за період непрацездатності з 28.08.2023 по 01.09.2023, яка не входить до структури заробітної плати.

06.09.2023 позивачу відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 22.08.2023 №764 була виплачена безповоротна фінансова допомога.

Позивач був звільнений з роботи в строки, порядки та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, отже підстави для його поновлення відсутні. Докази спричинення йому відповідачем моральної шкоди відсутні.

Наказ КНП «КФПЦ» від 28.06.2023 №137-к, яким позивачу оголошено догану за відсутність на робочому місці 23.06.2023 з 8 год. 00 хв. до 10 год. 22 хв. без поважних причин є законним, підстави для його скасування відсутні. Позивач не наводить жодних доводів щодо незаконності цього наказу.

Посилання позивача на те, що нібито відповідно до Указу Президента України «Про день медичних працівників» від 13.06.2023 №327/2023 у відповідача був обов`язок виплатити йому премію є неспроможними, оскільки під час дії заходів дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівників не застосовуються.

14.09.2023 справу передано на розгляд за підсудністю.

23.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

04.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, підтвердили доводи, наведені у позові.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

КНП «КФПЦ» є закладом охорони здоров`я, юридичною особою публічного права.(п. 1.1., 3.1. Статуту).

Відповідно до п.4.1., 4.5.7. поточне керівництво підприємством здійснює директор, який видає накази обов`язкові до виконання всіма працівниками підприємства, організовує та контролює їх виконання.

24.02.2021 загальними зборами трудового колективу КНП «КФПЦ» затверджено Колективний договір на 2020-2024 роки, додатком до якого є Правила внутрішнього трудового розпорядку та Положення про преміювання працівників.

Пунктом 3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що працівник зобов`язаний працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати накази, розпорядження та вказівки керівника підприємства або уповноважених ним осіб в межах їх компетенції, додержуватись трудової і технологічної дисципліни тощо.

Пунктом 7.2.-7.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення з роботи.

До застосування дисциплінарного стягнення керівництво КНП «ФТИЗІАТРІЯ» зобов`язане зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. Відмова працівника надати таке пояснення не може бути перешкодою для застосування стягнення. У разі відмови працівника надати письмові пояснення, інші працівники підприємства, у складі не менше трьох осіб, складають про це відповідний акт.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Пунктом 1.3. Положення про преміювання працівників визначено, що преміювання працівників за результатами їх роботи є правом керівника підприємства та здійснюється в межах фонду заробітної плати.

Відповідно до п.2.4. Положення про преміювання працівникам підприємства згідно з цим Положенням про преміювання, яке узгоджене з Профспілковим комітетом, можуть виплачуються такі види премій: до професійних свят, зокрема, але не обмежуючись: до Дня боротьби з туберкульозом, до Дня медичного працівника, тощо.

Відповідно до п.3.4. Положення про преміювання працівники, яких звільнено з ініціативи адміністрації або на яких накладено дисциплінарне стягнення, позбавляються премії у повному розмірі.

ОСОБА_3 в період з 25.03.2021 по 04.09.2023 працював в КНП «КФПЦ» на посаді лікаря-рентгенолога.

24.03.2021 був виданий наказ №43-к про прийняття позивача на роботу та ознайомлено його з посадовою інструкцією.

Пунктом 1.6. Посадової інструкції лікаря - рентгенолога діагностичної частини ОСОБА_4 підрозділу встановлено, що на момент прийняття на роботу працівникові визначено робоче місце за адресою: АДРЕСА_1 . В разі виробничої необхідності, не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Пунктом 4.6, 4.7 Посадової інструкції лікаря - рентгенолога діагностичної частини Дарницького підрозділу встановлено, що лікар-рентгенолог несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання наказів та розпоряджень керівництва КІШ «ФТИЗІАТРІЯ», за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, виробничої санітарії.

Згідно з доповідною запискою від 23.06.2023 та з актом від 23.06.2023 №2 від про відсутність на робочому місці 23.06.2023 лікар - рентгенолог діагностичної частини ОСОБА_4 підрозділу ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці без поважних причин в період з 8 год. до 10-22 год.

ОСОБА_3 відмовився дати пояснення про причину відсутності на робочому місці, що підтверджується актом від 23.06.2023 №3.

28.06.2023 КНП «КФПЦ» видало наказ №137-к, яким позивачу оголошено догану за відсутність на робочому місці 23.06.2023 з 8 год. до 10-22 год. без поважних причин.

Відповідно до Міської цільової програми «Громадське здоров`я» на 2022-2025 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради №2722/2763 від 07.10.2021, керівником КНП «КФПЦ» був виданий наказ №113 від 28.12.2021 «Про забезпечення безперебійної роботи пересувного цифрового флюорографа» та наказ від 31.07.2023 №62 «Про затвердження роботи флюорографа пересувного на серпень 2023 року», яким затверджено графік та місце роботи пересувного флюорографа 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023 та бригад медичних працівників, до складу яких був включений лікар - рентгенолог ОСОБА_3 .

08.08.2023 позивач після ознайомлення з наказом від 31.07.2023 №62 «Про затвердження роботи флюорографа пересувного на серпень 2023 року» відмовився ставити про це підпис, про що складено акт від 08.08.2023.

09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023 лікар - рентгенолог діагностичної частини ОСОБА_4 підрозділу ОСОБА_3 не прибув до складу бригади для виконання обов`язків на пересувному флюорографі, що підтверджується доповідними записками та актами про відсутність на робочому місці, складеними 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023.

Лікар - рентгенолог діагностичної частини ОСОБА_4 підрозділу ОСОБА_3 відмовився писати пояснювальні записки щодо неявки на роботу згідно наказу від 31.07.2023 №62 «Про затвердження роботи флюорографа пересувного на серпень 2023 року», що зафіксовано актами, складеними 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023.

КНП «КФПЦ» було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприбуття 10.08.2023 до складу бригади для виконання обов`язків на пересувному флюорографі, про що виданий наказ від 21.08.2023 №169-к, з яким позивач відмовився знайомитись, що підтверджується актом від 22.08.2023.

КНП «КФПЦ» було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприбуття 16.08.2023 до складу бригади для виконання обов`язків на пересувному флюорографі, про що виданий наказ від 22.08.2023 №172-к, з яким позивач відмовився знайомитись, що підтверджується актом від 23.08.2023.

КНП «КФПЦ» було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприбуття 17.08.2023 до складу бригади для виконання обов`язків на пересувному флюорографі, про що виданий наказ від 23.08.2023 №174-к, з яким позивач відмовився знайомитись, що підтверджується актом від 24.08.2023.

04.09.2023 керівником відповідача прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення) за неприбуття 18.08.2023 до складу бригади для виконання обов`язків на пересувному флюорографі, доручено підготувати наказ про звільнення, про що виданий наказ від 04.09.2023 №181-к.

Наказом від 04.09.2023 №182-к позивача звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, наказано виплатити грошову компенсацію за 39 днів невикористаної відпустки.

04.09.2023 відповідач провів з позивачем розрахунок в сумі 20731,80 грн., кошти виплачені згідно з платіжною відомістю від 04.09.2023 №3951, платіжною інструкцією від 04.09.2023 №3951, платіжною відомістю на безготівкове зарахування коштів від 04.09.2023 №129.

Листом від 04.09.2023 №061-200/1322/04 КНП «КФПЦ» повідомила позивача про необхідність отримання трудової книжки, копії наказу про звільнення та повідомило про усі суми, що належні позивачу до виплати (лист надісланий 04.09.2023).

11.09.2023 комісією КНП «КФПЦ» призначено позивачу страхову виплату за листком непрацездатності №8511106-1 за період з 28.08.2023 по 01.09.2023 в розмірі 100%.

11.09.2023 відповідач провів з позивачем розрахунок по страховій виплаті в сумі 3711,50 грн., кошти виплачені згідно з платіжною інструкцією від 11.09.2023 №3991, платіжною відомістю на безготівкове зарахування коштів від 11.09.2023 №133.

05.09.2023 з бюджету міста Києва КНП «КФПЦ» отримало безповоротну фінансову допомогу за серпень 2023 в розмірі 335109,72 грн.

06.09.2023 було сформовано платіжну відомість №130 на безготівкове зарахування коштів на рахунки працівників (в т.ч. ОСОБА_3 в сумі 2625 грн.).

08.09.2023 з бюджету міста Києва КНП «КФПЦ» отримало безповоротну фінансову допомогу за серпень 2023 в розмірі 222111,68 грн.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст. 10 КЗпП України).

Частиною 1 ст.21 КЗпП України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про:

1) місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи;

2) визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами;

3) права та обов`язки, умови праці;

4) наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору - під підпис;

5) правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення);

6) проходження інструктажу з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони;

7) організацію професійного навчання працівників (якщо таке навчання передбачено);

8) тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці;

9) процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.

Частиною 2 ст. 32 КЗпП України встановлено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Пунктом 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України).

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (ч.1 ст. 142 КЗпП України).

До працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку (ст. 143 КЗпП України).

Частиною 1 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частиною 1 ст. 147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У Постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до ч.3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Частинами 1, 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Судом встановлено, що позивач з 24.03.2021 прийнятий на роботу до КНП «КФПЦ» на посаду лікаря-рентгенолога діагностичної частини Дарницького підрозділу.

Відтак, у нього, як у працівника, який уклав трудовий договір з роботодавцем, виникли певні обов`язки, які повинен виконувати, зокрема, дотримуватись трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції та наказів, які видаються керівником КНП «КФПЦ» тощо.

Позивач при прийомі на роботу був ознайомлений з посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, що підтверджується його особистими підписами на заяві про прийом на роботу від 24.03.2021 та на посадовій інструкції.

Судом встановлено, що 23.06.2023 лікар - рентгенолог діагностичної частини ОСОБА_4 підрозділу ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці без поважних причин в період з 8 год. до 10-22 год.

Надати пояснення про причини відсутності на робочому місці він відмовився, що зафіксовано відповідним актом від 23.06.2023, складеного уповноваженими особами відповідача.

Зазначене свідчить про те, що позивач порушив правила внутрішнього трудового розпорядку та трудову дисципліну, за що його правомірно та з дотриманням порядку, визначеного ст.ст. 147-149 КЗпП України, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, про що видано наказ від 28.06.2023 №137-к.

Докази, які б спростовували зазначений висновок суду, сторона позивача не надала.

Суд вважає, що позивач безпідставно просить визнати незаконним та скасувати наказ від 31.07.2023 №62 «Про затвердження роботи флюорографа пересувного на серпень 2023 року», яким затверджено графік та місце роботи пересувного флюорографа 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023 та бригад медичних працівників.

Зазначений наказ виданий керівником КНП «КФПЦ» на виконання Міської цільової програми «Громадське здоров`я» на 2022-2025 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради №2722/2763 від 07.10.2021, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Статутом КНП «КФПЦ».

Особиста незгода позивача з наказом від 31.07.2023 №62, небажання ознайомлюватись з ним та виконувати його, жодним чином не свідчить про його незаконність. Суд зауважує, що позивач, як працівник, повинен точно виконувати розпорядження роботодавця, що є складовою трудової дисципліни, та його обов`язком.

Доводи представника позивача щодо того, що позивач повинен працювати тільки на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , є помилковими, оскільки роботодавець вправі без згоди працівника переміщати його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце. В цьому випадку цим робочим місцем був пересувний флюорограф, який розміщувався за адресами, визначеними у наказі від 31.07.2023 №62.

Наведене свідчить про необґрунтованість та беззмістовність доводів позивача про незаконність зазначеного наказу.

Зважаючи на викладене суд вважає, що позивач відповідно до зазначеного наказу повинен був прибути згідно з затвердженим графіком на робоче місце до пересувного флюорографу за встановленими адресами та виконувати свої посадові обов`язки лікаря-рентгенолога. При цьому суд враховує, що представник відповідача ознайомив позивача зі змістом наказу та надав позивачу його копію, тобто відповідач зі свого боку вчинив усі необхідні дії для забезпечення належної організації трудового процесу.

ОСОБА_3 , маючи обов`язок виконувати накази (розпорядження) роботодавця та дотримуватись вимог правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції, якими встановлено його обов`язок своєчасно та якісно проводити рентгенологічні дослідження, сумлінно виконувати свої обов`язки, повинен був з`явитись та працювати на пересувному флюорографі у складі бригади відповідно до встановленого графіку та у визначеному місці розташування пересувного флюорографа.

Зазначені обов`язки позивач не виконав та 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023 разом з бригадою медичних працівників не працював у визначеному місці розташування пересувного флюорографа, тобто без поважних причин не виконував свої трудові обов`язки.

Відсутність позивач на робочому місці у зазначені дні підтверджена доповідними записками та актами про відсутність на робочому місці, складеними 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023.

Зі свого боку відповідач зажадав від позивача пояснень щодо причин відсутності 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023 на робочому місці, проте позивач відмовився надати такі пояснення, що підтверджується актами 09.08.2023, 10.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023.

Відтак, відповідач правомірно застосував до позивача за допущені порушення трудової дисципліни дисциплінарні стягнення у вигляді доган (наказ від 18.08.2023 №166-к, від 21.08.2023 №169-к, від 22.08.2023 №172-к, від 23.08.2023 №174-к) та у вигляді звільнення (наказ від 04.09.2023 №181-к).

При цьому суд враховує, що відповідачем, при звільненні, дотримано встановлений для застосування дисциплінарного стягнення строк, були враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, та попередня робота позивача.

Враховуючи наведене суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та не вбачає підстав для скасування оспорюваних наказів.

Оскільки суд дійшов висновку, що звільнення позивача було законним, то відсутні підстави для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допущення рішення в цій частині до негайного виконання, т.я. зазначені вимоги є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Судом під час розгляду справи не було встановлено порушення законних прав позивача, а тому підстави для відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику відсутні, що, в свою чергу свідчить про необґрунтованість зазначених позовних вимог.

Також суд вважає неправомірною вимогу позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за серпень 2023 року, оскільки доказів наявності у відповідача такої заборгованості суду надано не було.

Вимога стягнути з відповідача ненараховану премію за 27.07.2023 у розмірі суд також вважає необґрунтованою, оскільки станом на цей день (День медичного працівника) діяло дисциплінарне стягнення, застосоване наказом від 28.06.2023 №137-к, то захід заохочення у вигляді премії відповідно до п. 3.4. положення про преміювання та приписів ч.3 ст. 151 КЗпП України до позивача не застосовується.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, від сплати яких позивач звільнений, слід віднести за рахунок держави, а у відшкодуванні сплачених ним судових витрат за рахунок відповідача слід відмовити, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 22.07.2024.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Київський фтизіопульмонологічний центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 35, .

Суддя Ж. І. Кордюкова