УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1102/24

Провадження № 2/568/316/24

16 липня 2024 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: служба у справах дітей Крупецької сільської ради Рівненської області про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї документами, суддя приходить висновку про необхідність відмови у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а ч. 4 ст. 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, які були надані Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» від 21.12.2000 №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, слід керуватися ч. 3 ст. 160 СК України та положеннями ст. 29 ЦК України.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 12 листопада 2018 року по справі № 344/16920/16-ц та від 25 січня 2018 року по справі № 537/5119/15-ц.

Як убачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області 20.03.2012р., актовий запис № 7, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області 20.03.2012р., актовий запис № 5, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто діти досягли чотирнадцяти років, відтак втратили статус малолітніх дітей та їх місце проживання визначається ними самостійно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що законом не передбачено вирішення судом спору між батьками про місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, тобто право, що підлягає судовому захисту, відсутнє, це виключає можливість вирішення такого спору у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: служба у справах дітей Крупецької сільської ради Рівненської області про визначення місця проживання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 16.07.2024р.

Суддя О.М. Делалова