Справа №504/1053/24
Провадження №2/504/1609/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

22.07.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді: - Барвенка В.К.,

Секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5, заяву адвоката Білоус Н.В. в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірини Сергіївни про скасування рішення, визнання недійсним правочину та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу І.С. про скасування рішення, визнання недійсним правочину та витребування майна із чужого незаконного володіння.

24.06.2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Білоус Н.В. надійшла заява про зупинення провадження у справі, яка обґрунтована тим, що відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано та ведеться розслідування кримінального провадження №0000041 від 23.04.2024 року за заявою ОСОБА_1 про скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 ЦПК України, що виражається у підробленні документів на майно, що є предметом розгляду цивільної справи №504/1053/23. ОСОБА_1 вказує на неможливість розгляду даної цивільної справи до вирішення іншої справи у кримінальному провадженні, оскільки у даній справі та кримінальному провадженні за №0000041 від 23.04.2024 року викладені аналогічні обставини справи та дії учасників процесу підпадають під правову кваліфікацію кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить суд зупинити провадження по даній цивільній справі до вирішення по суті заяви про скоєння злочину за ч.1 ст.358 КК України відносно ОСОБА_1 у рамках кримінального судочинства.

Сторони в судове засідання не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення.

Суд, проаналізувавши клопотання про зупинення провадження у справі та його мотиви, приходить до переконання, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в тому числі, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із наданої відповідачем копії витягу з ЄРДР вбачається таке.

22.04.2024 року до ЧЧ ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просить прийняти міри до невстановленої особи, яка невідомим йому способом підробила документи на нежитлове приміщення №7Н в квартиру АДРЕСА_1 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.358 КК України.

Доказів на підтвердження того, які дії вчинено органом досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, чи було повідомлено відповідних осіб про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідачем до клопотання не долучено.

Суд звертає увагу, що досудове розслідування це діяльність компетентних правоохоронних органів, що полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, та закінчується винесенням правозастосовного акту за її наслідками.

Відповідно до п.5 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

В пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказано, що при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Таким чином, підставою зупинення провадження є не сам факт перебування у провадженні органу досудового розслідування кримінального провадження, а саме наявність кримінальної справи на розгляді в суді та об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.09.2023 року по справі №588/1156/21.

Заявником не наведено, а судом не встановлено жодних обставин, які зумовлюють неможливість розгляду цієї цивільної справи до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, на яке посилається відповідач у заяві про зупинення провадження у справі.

Відтак, саме лише внесення 23.04.2024 року до ЄРДР за №0000041 відомостей за заявою ОСОБА_1 щодо факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не може вважатись «справою, що розглядається в порядку кримінального судочинства» у розумінні п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України та не зумовлює неможливість розгляду даної цивільної справи.

При вирішенні питання про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд повинен дослідити наявні у справі докази, з`ясувати обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановити тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи, врахувати строки розгляду справи з метою додержання критерію їх розумності з метою недопущення порушення прав інших учасників справи та недопущення затягування судового розгляду.

Натомість, суд наголошує, що заявником жодним чином не доведено, яке значення обставини, які можуть бути встановлені у вказаному кримінальному провадженні, будуть мати у даній цивільній справі.

Крім того, відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України розумні строки розгляду справи є однією з основних засад судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового розгляду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції; ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» п.45, та «Кутіч проти Хорватії» п.25).

Беручи до уваги наведене, суд констатує, що, окрім відсутності на розгляді в суді відповідного кримінального провадження, відсутності, на переконання суду, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, як підстави для зупинення провадження, таке зупинення провадження у справі в даному випадку не сприятиме процесуальній економії часу та своєчасному розгляду справи, виконанню завдання цивільного судочинства, спрямованого на правильний розгляд заявлених вимог та є процесуально недоцільним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Білоус Н.В. від 24 червня 2024 року про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 263, 268, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Білоус Н.В. про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. К. Барвенко