Провадження № 2/361/4545/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 серпня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначення та стягнення єдиної частки від заробітку платника аліментів на утримання однієї дитини,-

УСТАНОВИВ:

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 10 червня 2024 року цивільну справу № 760/12899 (провадження № 2/760/8350/24) за підсудністю передав Броварському міськрайонному суду Київської області.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, про порушення вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), при зверненні до суду з позовом.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається із позовної заяви від імені та в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначення та стягнення єдиної частки від заробітку платника аліментів на утримання однієї дитини, звернулась адвокат Камочкіна А.Ю. та просила суд:

1. Припинити з 16 січня 2023 року стягнення з ОСОБА_1 аліментів на підставі судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина;

2. Припинити з 25 травня 2023 року стягнення з ОСОБА_1 аліментів на підставі судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина;

3. Вважати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області від 10 листопада 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей;

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини.

Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким зокрема встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім видачі судового наказу про стягнення аліментів відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відтак, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржник не може звертатися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів за судовим наказом та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Питання щодо стягнення аліментів може бути переглянуто в порядку, передбаченому ч. 7 та ч. 8 ст. 170 ЦПК України, боржник може звернутися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами або подати позов про зменшення розміру аліментів.

Статтею 20 ЦПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на ч. 4 ст. 188 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Із поданої представником позивача адвокатом Камочкіної А.Ю. позовної заяви, вбачається, що усупереч ч. 4 ст. 188 ЦПК України об`єднано в одне провадження вимоги, які слід розглядати в порядку позовного та наказного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

Оскільки, представник позивача адвокат Камочкіна А.Ю. помилково об`єднала в одне провадження вимоги, які слід розглядати в порядку позовного та наказного провадження, суд відповідно до п.2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України повертає матеріали позовної заяви особі, яка її подала.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у даному випадку позивач не позбавлений можливості звернутися до суду цивільної юрисдикції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 361/5071/22 або подати позов про зменшення розміру аліментів чи відповідно стягнення аліментів на його користь.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 20, 185, 258261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначення та стягнення єдиної частки від заробітку платника аліментів на утримання однієї дитини, подані представником позивача адвокатом Камочкіною Анною Юріївною повернути особі, яка їх подала.

Копію ухвали направити позивачу до відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Бражник