Справа № 180/1617/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Хомченко С.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Друга Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту,-

В С ТА НО ВИ В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Друга нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту.

Дослідивши матеріали позову, доходжу висновку про необхідність залишення останньої без руху з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2020 року у справі №520/7100/19 судам слід враховувати, що у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Позивач сам вибирає, який позов пред`явити до суду. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги.

Так, позивач у якості відповідача зазначив Марганецький міський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), разом з тим в порушення 175 ЦПК України не вказано зміст позовних вимог щодо відповідача, в чому саме полягає матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Разом з тим позовна заява не містить зазначення доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається позивач, зокрема: дані щодо боржника, особи, в інтересах якої накладався арешт на майно, відсутнє рішення суду на підставі якого було накладено арешт, про смерть боржника; звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та отримання відмови у видачі відповідних документів з тієї причини, що все майно арештоване; існування судових та виконавчих проваджень, з яких можна було б встановити підстави накладення арешту та стан виконавчих проваджень, що згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України є необхідним для правильного вирішення спору.

Крім того з тексту позовної заяви не зрозуміло чи існують інші спадкоємці, якими саме діями відповідач по справі перешкоджає позивачу в реалізації її прав та яких саме, у зв`язку з чим неможливо встановити характер даного спору.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175,177,185,260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву заяву ОСОБА_1 до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Друга нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків заяви у вказаний строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу разом із заявою та додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. І. Хомченко