22.07.2024 Провадження по справі № 2/940/288/24
Справа № 940/459/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його доходу на період навчання, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», термін закінчення навчання 30.06.2026 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина під час навчання не надає.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник позивачки до суду надала клопотання про слухання справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на 2 курсі денної форми навчання Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», термін закінчення навчання 30.06.2026 року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 від 16.11.2005 року (а.с. 6), копією свідоцтва про шлюб позивачки серії НОМЕР_2 від 08.02.2013 року (а.с. 5) та копією довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 1373 від 11.04.2024 року (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов?язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв?язку з цим матеріальної допомоги. Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2018 року по справі № 559/379/17-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на те, що ОСОБА_3 не має самостійного заробітку, знаходиться на повному її утриманні та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, проте жодного доказу цього суду не надала. Так, до матеріалів справи додана лише копія довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 1373 від 11.04.2024 року, в якій вказано про те, що ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання хіміко-технологічного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та навчається за держзамовленням, термін закінчення навчання 30.06.2024 року. Проте чи отримує останній стипендію та якщо отримує, то в якому розмірі, до матеріалів справи не додано.

Також позивачка не підтвердила належними доказами того, що відповідач ОСОБА_2 може надавати допомогу своєму повнолітньому сину у зв`язку з навчанням - до матеріалів справи взагалі не долучено жодного доказу на підтвердження того, що останній є працездатним та має достатній заробіток чи інший дохід для утримування себе та повнолітнього сина.

А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, як наявність у батьків можливості надавати таку допомогу - позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має достатні джерела доходу, що надавали б йому можливість утримувати себе та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення : 24 липня 2024 року.

Суддя: Т.П.Косович