ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5643/21 Номер провадження 22-ц/814/522/24Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року у складі судді Миронець О. К.

у цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2023 просив про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2016 по 01.08.2020 року в сумі 17 078,61 грн з урахуванням індексу інфляції - 3 900,21 грн та 3% річних від простроченої суми - 1 726,64 грн, а також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2020 по 01.09.2021 в сумі 4 366,30 грн з урахуванням індексу інфляції - 151,70 грн та 3% річних у розмірі 67,92 грн.

Позов мотивовано тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання до квартири по АДРЕСА_1 з опалювальною площею 37,5 кв. м, а відповідачі такі послуги приймають та від їх отримання не відмовляються.

Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували, внаслідок чого за період з 01 листопада 2016 року по 01 вересня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 21 444,91 грн, яку відповідачі відповідно до вимог статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.2016 по 01.08.2020 в сумі 17 078,61 грн, індекс інфляції в сумі 3 900,21 грн, 3% річних в сумі 1 726,64 грн, а всього 22 705,46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2020 по 01.09.2021 в сумі 4 366,30 грн, індекс інфляції в сумі 151,70 грн, 3% річних в сумі 67,92 грн, а всього 4585,92 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» сплачений судовий збір по 1 135 грн з кожної.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині заявлених до неї позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні таких вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не було враховано її доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а саме те, що з 04.08.2020 вона не зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 та відповідно не користується послугами з централізованого опалення, тобто не є індивідуальним споживачем.

Позивачем в свою чергу не було надано суду доказів того, що ОСОБА_1 є власником або членом сім`ї власника вказаної квартири.

Вказує, що реєстрація її місця проживання за вищевказаною адресою не впливає на розмір нарахованих платежів позивача, так як такі послуги нараховуються за опалювальною площею, а не кількістю осіб, які ними користуються, а тому борг підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , яка фактично зареєстрована, проживає в квартирі та користується послугами позивача одноособово. Крім того, 30.12.2016 між ОСОБА_2 та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було укладено договір про надання послуг з теплопостачання.

Зазначає, що згідно відмітки у її паспорті для виїзду за кордон з 28.04.2017 вона працює та перебуває за кордоном України, у м. Полтаві не проживає, чим спростовується факт отримання нею послуг з теплопостачання, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказує, що судом не було враховано її клопотання про застосування строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», погоджуючись з рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що відповідно до «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 та укладеного 30.12.2016 між ОСОБА_2 та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» договору позивач надає послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , споживачем яких зазначена відповідач ОСОБА_2 .

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_2 .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за вищевказаною адресою за період з 01.11.2016 по 01.09.2021 утворилась заборгованість в сумі 21 444,91 грн за послуги з централізованого опалення.

Нарахування щомісячних платежів за теплову енергію за вказаною адресою за особовим рахунком № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_2 здійснюється за затвердженими нормативами (нормами) споживання, виходячи з розміру опалювальної площі квартири.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання, позивач посилався на договірний характер спірних правовідносин та стверджував, що ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі та несе солідарну з наймачем ОСОБА_2 майнову відповідальність за зобов`язаннями з оплати наданих комунальних послуг, з чим погодився суд першої інстанції, ухваливши рішення про задоволення у позову повному обсязі.

Відповідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 Закону).

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно даних паспорта відповідача ОСОБА_1 за вказаною адресою вона була зареєстрована з 05.10.2000, а 04.08.2020 знята з реєстрації та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, факт реєстрації ОСОБА_1 за адресою надання послуг з теплопостачання у спірний період (з 01.11.2016 по 01.08.2020 року) дає достатні підстави для висновку про солідарну відповідальність відповідачів за зобов`язаннями з оплати наданих комунальних послуг у цей період.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона фактично не проживала у спірній квартирі, а лише була там зареєстрована, оскільки з 28.04.2017 працювала та перебувала за межами України, на висновки суду першої інстанції не впливають.

Тимчасова відсутність споживача за об`єктом надання житлово-комунальних послуг є лише підставою для зменшення розміру плати у разі реалізації споживачем такого права у передбаченому законом порядку відповідно до вимог пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Так, відповідно до пункту 29 вказаних Правил споживач має право на зменшення розміру плати уразі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідачами ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи не надано належних доказів звернення у передбаченому законом порядку до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із відповідною заявою про перерахунок у зв`язку із відсутністю за місцем реєстрації та доказами, що підтверджують не проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі.

Відповідно до наведених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 у спірний період була зареєстрована за адресою надання послуг з теплопостачання, у неї виник солідарний обов`язок із споживачем ОСОБА_3 з оплати таких послуг та факт її не проживання у квартирі за відсутності доказів звернення з відповідною заявою до позивача не є підставою для звільнення від обов`язку оплатити надані послуги.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані позивачем послуги з теплопостачання і доводами апеляційної скарги відповідача такі висновки суду не спростовуються.

Разом із тим, у порушення вимог статті 263 ЦПК України, статей 256, 267 ЦК України суд не вирішив питання щодо застосування позовної давності до вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за заявою відповідача ОСОБА_1 від 08.05.2023 (а. с. 64-65, 81).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України, частини перша, п`ята, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).

Позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання заявлені за період з 01.11.2016 по 01.08.2021.

З вказаним позовом до суду позивач звернувся 20.10.2021, а тому з урахуванням позовної давності, про яку заявлено відповідачем у справі, заборгованість може бути стягнута за період не раніше 20.10.2018.

Доказів переривання перебігу позовної давності матеріали справи не містять.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, за яким споживач ОСОБА_2 зобов`язалась до 01 травня 2017 року погасити заборгованості у сумі 5 851, 05 грн, 3% річних - 109,74 грн та індекс інфляції - 896,94 грн, що виникла станом на 01.12.2016, було укладено 30 грудня 2016 року та аби позивач звернувся з вимогами про стягнення боргу до 01.05.2020 дані обставини могли б свідчити про переривання позовної давності на підставі частини першої статті 264 ЦК України, але матеріали справи таких доказів не містять.

Встановлення на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-COV-2 на перебіг строків давності у цій справі не впливає, оскільки такий карантин було запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 з 12 березня 2020 року, що охоплюється періодом, за який права позивача підлягають судовому захисту.

Оскільки саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин, а ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у цій справі не доведено та судом не встановлено обставин, що вказували б на поважність причин пропущення позовної давності, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог до відповідачів у повному обсязі є безпідставними.

Враховуючи наведене, солідарному стягненню з відповідачів підлягає лише заборгованість, яка виникла в період з 20.10.2018 по 01.08.2021, що становить 7 016,10 грн.

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, стягнення інфляційних втрат і 3% річних також піддається впливу позовної давності та має проводитись за останні три роки, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, тобто з 20.10.2018 по 01.08.2021.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за період з 01.11.2016 по 01.08.2020 з урахуванням індексу інфляції та 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення таких позовних вимог, а саме солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості по оплаті за надані послуги з теплопостачання за період з 20.10.2018 по 01.08.2021 у сумі 7 016,10 грн, індексу інфляції в сумі 1 471,21 грн та 3 % річних в сумі 1 290,48 грн, а всього 9 777,79 грн.

Відносно позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за період з 01.10.2020 по 01.09.2021 рішення суду першої інстанції не оскаржується та у відповідності до положень частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

На підставі частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення в частині позовних вимог апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судових збір у сумі 2 270 грн, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідачем було сплачено 1 702,50 грн, які підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2016 по 01.08.2020 у сумі 17 078,61 грн, індексу інфляції в сумі 3 900,21 грн, 3% річних у сумі 1 726,64 грн, а всього - 22 705,46 грн - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 20.10.2018 по 01.08.2021 у сумі 7 016,10 грн, індекс інфляції в сумі 1 471,21 грн та 3% річних в сумі 1 290,89 грн, а всього 9 777,79 грн.

В решті позовних вимог відмовити за спливом позовної давності.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 976,10 грн - по 488,05 з кожної.

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 970,42 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна