КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1990/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/1682/23

22 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року та на додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що з 2000 року він працював в Державному підприємстві «Фастівське лісове господарство» на посаді майстра лісу. 21 жовтня 2021 року наказом Державного агентства лісових ресурсів України було припинено діяльність Державного підприємства «Фастівське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», де він продовжував працювати.

Зазначав, що 24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення росії в Україну, він став на захист Батьківщини. 28 березня 2022 року між ним та командиром добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади №1 ОСОБА_2 було укладено контракт добровольця територіальної оборони. З моменту підписання контракту він набув статусу добровольця територіальної оборони і на нього поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей» та статті 119 Кодексу законів про працю України (п.3 Контракту від 28.03.2022). Даний Контракт є строковий та укладався на три роки (п.5 Контракту від 28.03.2022).

30 березня 2022 року начальником Фастівського районного управління поліції було видано довідку про те що, він, ОСОБА_1 , отримав зброю і згідно розрахунків сил та засобів з 26 лютого 2022 року заступає на добове чергування по забезпеченню правопорядку на блокпостах спільно з працівниками поліції.

Про підписання контракту добровольця територіальної оборони він відразу по телефону повідомив роботодавця, а саме - лісничого ОСОБА_3 та в подальшому, в квітні 2022 року передав копії підтверджуючих документів: копію контракту та графіку чергувань на квітень 2022 року помічнику лісничого ОСОБА_4 .

11 квітня 2022 року лісничим Фастівського лісництва ОСОБА_3 , помічником лісничого ОСОБА_4 , старшим майстром ОСОБА_5 , майстром лісу обходу № 4 ОСОБА_1 було складено акт про те, що у зв`язку з перебуванням у лавах територіальної оборони майстра лісу Обходу №4 ОСОБА_1 , матеріально відповідального за Обхід № 4, вищевказаний Обхід № 4 передається під матеріальну відповідальність від ОСОБА_1 до старшого майстра ОСОБА_5 .

З квітня 2022 року по лютий 2023 року він щомісячно передавав помічнику лісничого ОСОБА_4 , документи, що підтверджують несення служби добровольця ОСОБА_1 та його добову завантаженість.

28 жовтня 2022 року Державним агентством лісових ресурсів України було видано наказ № 943 «Про припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення».

04 листопада 2022 року ДП «Білоцерківське лісове господарство» було видано наказ № 253 «Про оголошення наказу Держлісагенства від 28 жовтня 2022 року № 943». Даним наказом всім працівникам ДП «Білоцерківське лісове господарство», в тому числі і йому, було доведено до відома та ознайомлено під підпис з наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 943 від 28 жовтня 2022 року «Про припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство». В п. 2 наказу № 253 від 04 листопада 2022 року зазначено: «Про затвердження штатного розпису та структури Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» працівників буде повідомлено додатково.

06 лютого 2023 року йому зателефонував керівник - лісничий ОСОБА_3 і повідомив, що виникла проблема з документами, у зв`язку з чим йому необхідно терміново зв`язатися з юристом ДП «Білоцерківське лісове господарство», що він і зробив, але відповіді від останнього не отримав.

07 лютого 2023 року на його рахунок відбулось зарахування значної суми коштів з відміткою «Зарахування заробітної плати». Враховуючи той факт, що йому не було невідомо цільове призначення коштів та причини їх виплати, оскільки він, починаючи з квітня 2022 року, заробітну плату не отримував, на адресу ДП «Білоцерківське лісове господарство» було направлено адвокатський запит.

Із відповіді ДП «Білоцерківське лісове господарство» він дізнався, що відповідно до наказу від 30 грудня 2022 року № 396-К «Про переведення працівників» всіх працівників було повідомлено про переведення на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» за їх згодою, про що свідчить особистий підпис працівників. В додатку до наказу ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-К від 30 грудня 2022 року відсутній його підпис, який би свідчив про згоду працівника на продовження роботи в змінених істотних умовах праці, тому його, майстра лісу Фастівського лісництва, звільнено з роботи 07 лютого 2023 року.

Такі дії ДП «Білоцерківське лісове господарство» позивач вважає незаконними та такими, що порушують його права, оскільки для введення на підприємстві зміни істотних умов праці роботодавцем видається: наказ про зміну в організації виробництва та праці по підприємству; наказ про зміну істотних умов праці; письмове попередження працівникам про нові умови праці.

Однак, його не було повідомлено про зміну істотних умов праці, жодних документів з цього приводу він від ДП «Білоцерківське лісове господарство» не отримував.

До того ж, про свою відмову працювати в нових умовах праці працівник має повідомити керівництво (директора) письмово, подавши заяву.

Він ні усно, ні письмово не відмовлявся від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умовпраціта будь-яких заяв з цього приводу відповідачу не надавав.

Посилаючись на те, що його звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, позивач вважає, що в силу вимог статті 235 КЗпП України, відповідач повинен поновити його на попередній роботі та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивач вказував на безпідставні дії відповідача щодо не нараховування та не виплату йому середнього заробітку з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року, що становить 223 робочих днів, обгрунтовуючи вимогу позову в цій частині тим, що на добровольця, який уклав контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей» та статтею 119 Кодексу законів про працю України (п.3 Контракту від 28.03.2022).

Незважаючи на визначену норму трудового законодавства, відповідач припинив з 01 квітня 2022 року нарахування та виплату йому заробітну плату.

Відповідно до довідки № 1960 від 02 березня 2023 року, що видана ДП «Білоцерківське лісове господарство», йому, ОСОБА_1 , в період з квітня 2022 року по січень 2023 року нарахування та виплати не здійснювались.

Посилання відповідача щодо позбавлення можливості визначити період залучення працівника ОСОБА_1 до участі в територіальній обороні та в зв`язку з цим неможливості нарахування та виплати заробітної плати, позивач вважає такими, що не відповідають наявним у справі доказам, оскільки він особисто регулярно надавав відомостіщодо його завантаженості на добу, як добровольця територіальної оборони, відповідно до умов Контракту від 28 березня 2022 року. Також, зі слів командира добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади № 1 ОСОБА_2 йому відомом,що в період з квітня 2022 року по лютий 2023 року будь-яких запитів щодо надання інформації чи графіків залучення добровольця ОСОБА_1 до виконання державних та/або громадських обов`язків не надходило.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Голови комісії з припинення Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» від 07 лютого 2023 року № 397-К «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Фастівського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство»; стягнути з Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення (з 07.02.2023 року ) по день ухвалення рішення; стягнути з Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» на його користь середній заробіток за період з 1 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року, що становить 176 004,98 (сто сімдесят шість тисяч чотири гривні 98 копійок) грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року замінено відповідача Державне підприємство «Білоцерківське лісове господарство» на правонаступника - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» (а.с. 92-93 том 1).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 37000 (тридцять сім тисяч) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 13 листопада 2023 року та додатковим рішенням від 30 листопада 2023 року, позивач ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, в яких за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги щодо оскраження рішення суду першої інстанції від 13 листопада 2023 рокузазначає, що, всупереч нормам ст.ст. 89, 263 Цивільного процесуального кодексу України, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.

Судом першої інстанції не враховано, що зміни істотних умов праці та затвердження штатного розпису підприємства є різними за своїм змістом та процедурою проведення поняттями.

Із долучених у судовому засіданні 02 листопада 2023 року відповідачем копій трудових книжок працівників відповідача вбачається, що працівники були переведені до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» з 01 січня 2023 на підставі наказу № 943 Держлісагенства від 28 жовтня 2022 року «Про припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення», яким припинено ДП «Білоцерківське лісове господарство» шляхом реогрганізації, а саме- приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

З наказом № 943 Держлісагенства від 28жовтня 2022 року позивач був ознайомлений і, як наслідок, погодився на переведення до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Суд першої інстанції безпідставно погодився з доводами відповідача про те, що підставою для переведення позивача ОСОБА_1 має бути підписання останнім саме наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року, за змістом якого переведення працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство» на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 01 січня 2023 року проводилось за письмовою згодою працівників згідно з додатком № 1.

Позивач наголошує на тому, що не підписання ним наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року, про наявність якого ОСОБА_1 не було відомо, не може бути визнано як його відмова від переведення до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»в особі філії «Білоцерківське лісове господарство».

Суд першої інстанції не надав належної оцінки і тому факту, що після складання акту про відмову від підписання позивачем наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року, позивач відвідував робоче місце для передачі копії довідки № 211/131/2023 від 30 січня 2023 року, яка підтверджує зайнятість добровольця ТРО, однак інформації про необхідність його ознайомлення з будь-якими наказами чи розпорядженнями від роботодавця йому не надходило. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанціїзалишає дане питання не дослідженим, про що зазначає в самому рішенні, вказуючи (дослівно) «Виникає питання, що заважало позивачу протягом січня 2023 року з 'ясувати питання з роботодавцем з приводу переведення!».

Суперечить чинному трудовому законодавству і висновок суду першої інстанції про те, що підставою для увільнення від роботи у зв 'язку з укладенням контракту добровольця територіальної оборони та отримання гарантій є заява працівника, яку позивач має подати роботодавцю для винесення наказу про увільнення його від роботи, як добровольця ТРО, так як, відповідно до ч.1 ст. 119 КЗпП України, підставою для увільнення від роботи й наданння позивачу гарантій є факт укладення контракту добровольця територіальної оборони, а документами, що підтверджують цей факт є контракт добровольця територіальної оборони та документи, що підтверджують, зайнятість добровольця ТРО. Форма контракту має відповідати вимогам, що зазначені в наказі Міністерства оборони України від 07.03.2022 року № 84 «Про затвердження форми контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони».

На підтвердження своїх позовних вимог у якості доказів позивачем надано належним чином завірені копії графіків та довідок, що підписані командиром добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади № 1 Долгій С.О., документи містять інформацію щодо залучення добровольця ОСОБА_1 до виконання державних та/або громадських обов`язків у робочий час.

Під час передачі копій графіків несення чергування та довідок про залучення позивача до виконання обов`язків до державних та/або громадських обов`язків, документи були прийняті відповідачем без зауважень.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач з квітня 2022 року не відвідував місце роботине відповідає дійсності, оскільки вінрегулярно (один раз на місяць) відвідував робоче місце, філію Роботодавця, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з метою передачі помічнику лісничого ОСОБА_4 , підтверджуючих документів щодо виконання ним державних/громадських обов`язків у зв`язку з підписанням контракту добровольця територіальної оборони, що підтверджено і показами свідка ОСОБА_6 , який був допитаний в процесі судового засідання та не спростовано самим відповідачем.

У поданій скарзі на додаткове судове рішення позивач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийняті до уваги пояснення (заперечення) сторони позивача щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, які в сумі 37000 (тридцять сім тисяч) гривень є завищеними та неспівмірними із складністю справи та часом витраченим на надання відповідних послуг.

Суд першої інстанції не дослідив надані відповідачем докази на підтвердження вказаних витрат з яких вбачається, що відповідно до Акту про приймання-передачу наданих послуг 31.08.2023 року, серед іншого, вказано послугу написання заперечень на відповідь на відзив від 21.08.2023 року на 7 аркушах (з оплатою 500, 00 гривень за один аркуш), загальною вартістю 3500, 00 гривень, проте, в матеріалах справи відсутній такий документ.

Відповідно до Акту про надання-передачу наданих послуг від 15 листопада 2023 року Адвокат надав Клієнту послуги на суму 8500,00 гривень, однак до матеріалів не долучено рахунку на оплату по вищезазначеному акту, що допускає вірогідність безоплатної правової допомоги відповідачу.

У наданій представником відповідача платіжній інструкції № 2821 від 09.11.2023 року на суму 3000,00 гривень в призначені платежу вказано про оплату послуг згідно рахунку № 10 від 01.11.2023року, однак вказаний рахунок до матеріалів заяви не долучено, в зв`язку з чим неможливо визначити за які саме послуги здійснена оплата у розмірі 3000,00 гривень.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги матеріальний стан позивача, не надав належної оцінки тим обставинам, що позивач не отримував заробітну плату, починаючи з квітня 2022 року, на даний час звільнений, є добровольцем територіальної оборони, який безоплатно виконує свої обов`язки та немає сталого доходу.

У відзиві на апеляційну скаргу предствник відповідача Державного спеціалізованого господарськогопідприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» - адвокат Коваленко Юлія Олександрівна просить апеляційні скарги позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 13 листопада 2023 року та додаткове рішенням від 30 листопада 2023 року - без змін.

Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що 04 листопада 2022 року ОСОБА_1 було оголошено наказ Держлісагенства від 28.10.2022 року № 943, про що він розписався у додатку № 1 до наказу № 253 від 04.11.2022 року. У наказі від 28.10.2022 року № 943, що оголошувався, йшлося про припинення Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про створення комісії з припинення, визначено термін припинення до 20.01.2023 року, визначено, що правонаступником припиненого підприємства є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Під час оголошення вказаного наказу (від 28.10.2022 № 943) на виконання пункту 2 наказу № 253 від 04.11.2022 року ОСОБА_1 було доведено його керівником про заплановані зміни істотних умов праці.

Так як ОСОБА_1 не з`являвся на роботу, оскільки, як він стверджує, він є добровольцем Добровольчого формування, йому в телефонному режимі було повідомлено про видачу Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року про переведення працівників ДП Білоцерківський лісгосп» на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та запропоновано прийти підписатися у вказаному наказі про погодження на переведення (докази досліджувалися в судовому засіданні).

В судовому засіданні досліджувався доказ «Продовження додатку № 1 до наказу № 396-к від 30.12.2022», з якого вбачається, що ті працівники Фастівського лісництва ДП «Білоцерківський лісгосп», які виявили бажання (надали згоду) працювати в іншій організації із зміненими істотними умовами праці, поставили підписи у вказаному додатку напроти свого імені. ОСОБА_1 такого підпису не поставив.Підписи вказані працівники проставляли в день оголошення наказу (п`ятниця 30.12.2022), оскільки з 01 січня 2023 року вони вже були переведені до нового підприємства.

Судом з`ясовувався зміст наказу від 28.10.2022 року № 943, як підставу для переведення працівників (припинення підприємства, на якому вони працювали), та зміст наказу від 30.12.2022 року № 396-к, підпис на додатку якого був виявом згоди працівників на переведення з підстав, визначених у наказі від 28.10.2022 № 943.

Таким чином, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» вважає доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року необгрунтованими.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30листопада 2023 року, представник відповідача зазначає, що аргумент позивача, що у матеріалах справи відсутній документ як заперечення на відповідь на відзив від 21.08.2023 року на 7 аркушах, спростований судом першої інстанції, посилаючись на матеріали справи.

Інші доводи незаконності додаткового рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області не спростовують факт надання правничої допомоги, її обсягів, а також її оплати. Як вірно зазначив суд, ухвалюючи додаткове рішення, враховуючи складність справи (незаконне звільнення та стягнення середнього заробітку добровольцю ДФТГ) та об`єм наданих послуг, наявні обґрунтовані підстави для стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

Позиція позивача про те, що він на даний час звільнений з роботи, є добровольцем територіальної оборони, який безоплатно виконує свої обов`язки, суперечить попередній поведінці його по відношенню до роботодавця.

Сторона відповідача вважає, що позивач, як добросовісний працівник, повинен був негайно повідомити роботодавця про можливість або часткову можливість, або повну неможливість виконання ним трудових обов`язків у зв`язку із зайнятістю у Добровольчому формуванні та спільно з роботодавцем вирішити подальші трудові питання. В разі виконання ОСОБА_1 державних та громадських обов`язків у робочий час, повинен був обґрунтувати вказане у письмовій заяві з посиланням на належні докази, на підставі чого, роботодавець видав би наказ про його увільнення від роботи, збереження за ним посади та виплату йому середнього заробітку.

У поданому відзиві сторона відповідача зробила заяву про орієнтовний (попередній) розмір судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, що становить 10 000 гривень - витрат на правничу допомогу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 січня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Мельник Я.С., судді Гуль В.В., Матвієнко Ю.О. для розгляду справи № 381/1682/23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року заяву судді Мельника Я.С. про самовідвід у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року та на додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони задоволено.

Справу № 381/1682/23 передано для визначення колегії суддів в порядку передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями Київського апеляційного суду від від 08 квітня 2024 року визначено склад суду: Ратнікова В.М. - головуючий суддя, судді: Левенець Б.Б., Борисова О.В. на підставі розпорядження від 08 квітня 2024 року №13/06.1-01/24 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку із самовідводом судді-доповідача Мельника Я.С. та неможливості ним продовжувати участь у розгляді справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року призначено розгляд справи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У зв?язку з тимчасовою непрацездатністю судді, який входить до складу колегії суддів, Левенця Б.Б., 14 червня 2024 року проведено автоматизована зміна складу колегії суддів, з визначенням судді Рейнарт І.М. для розгляду справи № 381/1682/23 у складі колегії суддів: Ратнікова В.М. - головуючий суддя, суддя Борисова О.В.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Русанівська Діна Дмитрівна підтримала доводи апеляційних скарг та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» - адвокат Коваленко Юлія Олександрівна просила апеляційні скарги позивача залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07 вересня 2009 року позивач ОСОБА_1 працював у ДП «Фастівський лісгосп» на посаді лісника, з 01 квітня 2010 року переведений на посаду майстра лісу (а.с. 122-124, 125-126 том 1, а.с. 138 том 1 копія трудової книжки).

21 жовтня 2021 року наказом Державного агентства лісових ресурсів України було припинено діяльність Державного підприємства «Фастівське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» (а.с. 35-37 том 1).

З 01 лютого 2022 року ДП «Фастівське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Білоцерківське лісове господарство» та позивач ОСОБА_1 продовжив працювати у ДП «Білоцерківське лісове господарство» за цією ж посадою з такими ж умовами праці, про що вказують записи у трудовій книжці (а.с. 138 том 1).

28 березня 2022 року між позивачем та Командиром добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади №1 ОСОБА_2 було укладено Контракт добровольця територіальної оборони, а отже позивач набув статусу добровольця територіальної оборони (а.с.12-14 том 1).

30 березня 2022 року начальником Фастівського РУП позивачу видано довідку про те що, він отримав зброю і згідно розрахунків сил та засобів з 26 лютого 2022 року заступає на добове чергування по забезпеченню правопорядку на блокпостах спільно з працівниками поліції (а.с.15 том 1).

Про підписання Контракту добровольця територіальної оборони позивач телефоном повідомив роботодавця, а саме - лісничого ОСОБА_3 та в подальшому, в квітні 2022 року, передав копію контракту та графік чергування на квітень 2022 року помічнику лісничого ОСОБА_4 (а.с. 17-19 том 1).

11 квітня 2022 року лісничим Фастівського лісництва ОСОБА_3 , помічником лісничого ОСОБА_4 , старшим майстром ОСОБА_5 , майстром лісу Обходу № 4 ОСОБА_1 було складено акт про те, що у зв`язку з перебуванням у лавах територіальної оборони майстра лісу Обходу №4 ОСОБА_1 , матеріально відповідального за Обхід № 4, вищевказаний Обхід № 4 передається під матеріальну відповідальність від ОСОБА_1 до старшого майстра ОСОБА_5 (а.с.16 том 1).

Судом встановлено, що як вбачається зі змісту наказу від 28 жовтня 2022 року № 943, що оголошувався працівникам, в ньому йдеться про припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про створення комісії з припинення, визначено термін припинення до 20 січня 2023 року, визначено, що правонаступником припиненого підприємства є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Під час оголошення вказаного наказу, на виконання пункту 2 наказу № 253 від 04 листопада 2022 року, ОСОБА_1 було доведено його керівником про заплановані зміни істотних умов праці (а.с.48, 49том 1).

В телефонному режимі позивача було повідомлено про видання ДП «Білоцерківське лісове господарство» наказу № 396-к від 30.12.2022 року про переведення працівників ДП «Білоцерківський лісгосп» на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та запропоновано підписатися у вказаному наказі про погодження на переведення.

Як зазначив позивачпід час судового розгляду справи, після 04 листопада 2023 року його повідомили про реорганізацію та переведення, він був не проти переведення, але 30грудня 2022 року, коли він приїхав на роботу, нікого на робочому місці не було.

Стороною відповідача на підтвердження відмови ОСОБА_1 від написання заяви про переведення на відповідну посаду філії «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надано акт комісії від 30 грудня 2022 року, що затверджений головою комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» ОСОБА_9 (а.с. 128 том 1).

Рапортом від 06 лютого 2023 року лісничий ОСОБА_3 повідомив голову комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» ОСОБА_9 про те, що з ОСОБА_1 неможливо врегулювати трудові відносини з питання переведення на роботу із зміненими істотними умова праці, про що також складено комісійний акт від 07 лютого 2023 року (а.с. 129, 130 том 1).

Наказом Голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 07 лютого 2023 року №397-К ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ у зв?язку з відмовою від проходження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.52 том 2).

Із відповіді Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» від 03 березня 2023 року № 429 вбачається, зокрема, що в додатку до наказу ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року «Про переведення працівників» відсутній підпис ОСОБА_1 , який би свідчив про згоду вказаного працівника на продовження роботи в змінених істотно умовах праці (а.с. 33 том 1).

Ухвалюючи рішення про відмову у позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони, суд першої інстанції свій висновок мотивув тим, що у зв`язку з ненаданням згоди позивача на продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, про що позивача було повідомлено за три місяці, відповідно до вимог ст.32 КЗпП України, відповідач правомірно звільнив позивача з роботи на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України з підстав відмови від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, а отже наказ від 07.02.2023 рок №397-к є законним, оскільки прийнятий з дотриманням вимог положень КЗпП України, а звільнення позивача проведено з дотриманням вимог закону про працю.

Не підлягають задоволенню також позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними від позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони, суд першої інстанції, відмовляючи в їх задоволенні, виходив із того, що з моменту підписання контракту від 28 березня 2022 року позивач набув статус добровольця територіальної оборони.

Оскільки частина 1 ст. 119 КЗпП України не містить посилання на виконання державних або громадських обов`язків саме добровольцями, які уклали контракт, а також не визначає, які державні або громадські обов`язки покладаються на працівника, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні обґрунтовані підстави застосовувати до добровольців територіальної оборони, які уклали контракт, положення ч. 1 ст. 119 КЗпП України в частині збереження заробітку.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Законом України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року №1702 та Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449.

Пунктом 3 Форми контракту добровольця територіальної оборони передбачено, що на добровольця територіальної оборони, який уклав цей контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`та статті 119 КЗпП України.

У разі залучення ОСОБА_1 до виконання завдань, поставлених командиром Фастівської ДФТГ у робочі години, для отримання оплати середнього заробітку у відповідності до ч. 1 ст. 119 КЗпП, йому необхідно отримати довідку та надати її за місцем свого розташування.

Такі докази позивач ОСОБА_1 суду не надав.

У зв`язку з ненаданням ОСОБА_10 об`єктивних та неупереджених доказів про залучення його у ДФ Фастівської ТГ № 1 до виконання державних та громадських обов`язків у робочий час згідно вимог чинного законодавця, суд першої інстанції, керуючись приписами ч.1 ст.23 Закону України «Про національний спротив», дійшов висновку, що фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюється не за рахунок роботодавця, а за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів, виходить з такого.

У справі, яка переглядається, встановлено, що з 07 вересня 2009 року позивач ОСОБА_1 працював у ДП «Фастівський лісгосп» на посаді лісника, з 01 квітня 2010 року переведений на посаду майстра лісу (а.с. 122-124, 125-126 том 1, а.с. 138 том 1 копія трудової книжки).

З 01 лютого 2022 року ДП «Фастівське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Білоцерківське лісове господарство» та позивач ОСОБА_1 продовжив працювати у ДП «Білоцерківське лісове господарство» за цією ж посадою з такими ж умовами праці, про що вказують записи у трудовій книжці (а.с. 138 том 1).

Відповідно до розпорядчого документа - наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943 ДП «Білоцерківське лісове господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Визначено термін припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» до 20 січня 2023 року (пінкт 6 наказу). Визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обо?язків ДП «Білоцерківське лісове господарство» (пункт 8 наказу) - а.с. 42-44 том 1.

04 листопада 2022 року головою комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» видано наказ № 253 «Про оголошення наказу Держлісагенства від 28 жовтня 2022 року № 943», в якому визначено керівникам структурних підрозділів довести до відома та ознайомити ( згідно з додатком № 1) всіх підлеглих працівників під підпис з наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943. У пункті 2 наказу № 253зазначено, що про затвердження штатного розпису та структури Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» працівників буде повідомлено додатково (а.с. 48 том 1).

З наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943 під підпис позивач ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується додатком № 1 до наказу № 253 (а.с. 49 том 1).

Відповідно до наказу голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство» переведно на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 01 січня 2023 року згідно з додатком 1 (а.с. 50 том 1).

За переліком додатку №1, що є продовженням наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року, в ньому зазначений, у тому числі, ОСОБА_1 за посадою майстер лісу (а.с. 51 том 1).

Наказом Голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 07 лютого 2023 року №397-К ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ у зв?язку з відмовою від проходження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.52 том 2).

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 вказував на те, що він не відмовлявся від переведення на відповідну посаду до філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Позиція сторони відповідача грунтувалась на тому, що ті працівники Фастівського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство», які виявили бажання працювати в іншій організації (філії «Білоцерківське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України») із зміненими істотними умова праці, поставили підпис у додатку №1 до наказу № 396-к від 30 грудня 2022 року «Про переведення працівників» напроти свого імені, підпис ОСОБА_1 у вказаному додатку відсутній (а.с. 115-121 том 1).

Із записів трудових книжок інших працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство», копії яких долучені до матеріалів справи, вбачається, що з працівниками продовжена дія трудового договору у зв?язку з реогранізацією ДП «Білоцерківське лісове господарство» з 01 січня 2023 року шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Підставою внесення запису слугував розпорядчий документ - наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943 «Про припенення ДП «Білоцерківське лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», а не наказ голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року «Про переведення працівників» (а.с. 205-221 том 1).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що ДП «Білоцерківське лісове господарство», де працював позивач ОСОБА_1 , припинено шляхом реорганізації, а саме- приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Правовий аналіз вказаної норми права дає підставу для висновку, що у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, дія трудового договору працівника продовжується.

Такі роз`яснення, надані судам, містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 755/6539/18-ц, провадження № 61-4367св20, від 04 вересня 2020 року у справі № 760/26233/17, провадження № 61-9301св19, від 02 червня 2021 року у справі № 753/23520/18, провадження № 61-3700св20.

Ураховуючи те, що відбувалась реорганізація установи роботодавця, а на час такої реорганізації трудовий договір, який було укладено з 07 вересня 2009 року з ОСОБА_1 , був чинний і не припиненим, то такий договір мав бути продовжений з останнім в силу положень частини четвертої статті 36 КЗпП України.

При цьому відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження законності звільнення ОСОБА_1 , що у цій категорії справ, із урахуванням вимог ЦПК України та КЗпП України, повинен доводити роботодавець.

Наданими учасниками справи та дослідженими судом доказами встановлено, що до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» входила посада майстер лісу, яку обіймав позивач на підприємстві ДП «Білоцерківське лісове господарство», а тому саме на такій посаді підлягав продовженню трудовий договір з ОСОБА_1 .

Наказом голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року підтверджується, що працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство» переведено на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 01 січня 2023 року згідно з додатком № 1, у тому числі, ОСОБА_1 за посадою майстер лісу (а.с. 50, 51 том 1).

Належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від переведення на посаду майстра лісу до філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка за своїми функціональними обов`язками повністю відповідала посаді позивача, яку він обіймав в ДП «Білоцерківське лісове господарство», матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на комісійний акт від 30 грудня 2022 року, затверджений головою комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» ОСОБА_9 , як на підставу відмови ОСОБА_1 від переведення на посаду майстра лісу до філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відповідно до наказу голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року «Про переведення працівників», є безпідставним, оскільки вказаний наказ не містив умову в залежності від якої працівники ДП «Білоцерківське лісове господарство» будуть переведені до філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», як то, заява чи особистий підпис працівника у списку переведений осіб (додаток № 1). В ньому міститься чіткий наказ про переведення працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство» на відповідні посади філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 01 січня 2023 року згідно з додатком 1, до списку якого увійшов працівник ОСОБА_1 за посадою майстер лісу (а.с. 50, 51 том 1).

До того ж, наказ голови комісії з припинення ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 396-к від 30 грудня 2022 року «Про переведення працівників» видано на виконання наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943 «Про припенення ДП «Білоцерківське лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», який і був підставою для продовжена дії трудових договорів з працівниками ДП «Білоцерківське лісове господарство» у зв?язку з реогранізацією ДП «Білоцерківське лісове господарство» з 01 січня 2023 року шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що підтвердужється записами у трудових книжках інших працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство», копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 205-221 том 1).

Встановлені фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що звільнення позивача ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 6 статті 36 КЗпП України, було проведено відповідачем всупереч вимогам трудового законодавства. Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що на час затвердження структури і чисельності філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до штату вказаної установи входила посада майстра лісу, яку обіймав позивач на підприємстві ДП «Білоцерківське лісове господарство», а тому саме на такій посаді підлягав продовженню трудовий договір із ОСОБА_1 , оскільки мала місце саме реорганізація установи роботодавця, а трудовий договір із позивачем був чинним і не припиненим. Жодних доказів відмови ОСОБА_1 від переведення на посаду майстра лісу до філії «Білоцерківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка за своїми функціональними обов`язками повністю відповідала посаді позивача, яку він обіймав в ДП «Білоцерківське лісове господарство», відповідачем суду не надано.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що звільнення позивача відбулося із порушенням норм трудового законодавства, що є підставою для його поновлення на роботі.

Відповідно до частини першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи,

але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100 (далі - Порядок).

Встановлено, що вимушений прогул ОСОБА_1 тривав із 08 лютого 2023року по 22 липня 2024року та становив 379 робочих днів.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, крім перелічених виплат у пункті 4 Порядку, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Із пояснень сторін та наданих доказів під час судового розгляду справи встановлено, що 28 березня 2022 року між ОСОБА_1 та командиром добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади №1 ОСОБА_2 було укладено контракт добровольця територіальної оборони. З моменту підписання контракту він набув статусу добровольця.

За період з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року за ОСОБА_1 зберігалось місце роботи та посада. За цей період роботодавцем заробітна плата працівнику ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Врахувавши вимоги пунктів 3, 4 Порядку, суд, визначаючи середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу працівника, проводить обчислення з урахуванням виплат за лютий та березень 2022 року, за виключенням виплат у лютому 2022 року - по листку непрацезданості.

Таким чином розмір середньоденної заробітної плати працівника ОСОБА_11 , виходячи з виплат заробітної плати за лютий та березень 2022 року, буде складати (10 901,59 грн + 21 559,31 грн) : (12+22) = 954,71 грн.

Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 361 842,67 грн (954,71 грн х 379 робочих днів).

За таких обставин з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 361 842,67 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України (Пленуму Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

У порушення статей 89, 263-264 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частинівимог про визнання незаконним та скасування наказу Голови комісії з припинення Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» від 07 лютого 2023 року № 397-К «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Фастівського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», а також стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення (з 07.02.2023) по день ухвалення рішення.

В цій частині доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження.

Первіряючи доводи апеляційної скарги позивача в частині вимог позову щодо стягнення з Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» на його користь середнього заробітку за період з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року, що становить 176 004,98 грн, колегія суддів виходить з такого.

Із наданих учасниками справи та досліджених доказів судом встановлено, що 28 березня 2022 року позивач на добровільній основі уклав з командиром добровольчого формування Фастівської міської територіальної громади №1 ОСОБА_2 контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки, відповідно до якого добровільно взяв на себе зобов`язання виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії контакту, відповідно до вимог визначених Законом України «Про основи національного супротиву», Положенням та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад, та цим Контрактом.

11 квітня 2022 року лісничим Фастівського лісництва ОСОБА_3 , помічником лісничого ОСОБА_4 , старшим майстром ОСОБА_5 , майстром лісу обходу № 4 ОСОБА_1 було складено акт про те, що у зв`язку з перебуванням у лавах територіальної оборони майстра лісу Обходу №4 ОСОБА_1 , матеріально відповідального за Обхід № 4, вищевказаний Обхід № 4 передається під матеріальну відповідальність від ОСОБА_1 до старшого майстра ОСОБА_5 (а.с.16 том 1).

Із довідки ДП «Білоцерківське лісове господарство» №1960 від 02 березня 2023 року вбачається, що за період з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року за ОСОБА_1 зберігалось місце роботи та посада. За цей період роботодавцем заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась працівнику ОСОБА_1 (а.с.53 том 1).

Вказані обставини свідчать про те, що у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборониОСОБА_1 останній за період з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 рокуфактично був увільний від роботи у ДП «Білоцерківське лісове господарство», зі збереженням місця роботи, посади.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє до цього часу.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

За змістом статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан- це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини першої статті 119 КЗпП Українина час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»(далі - Закон № 2136-IX), який набрав чинності 24 березня 2022 року. Вказаний Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

У частинах другійта третій статті 1 Закону № 2136-IX (в редакції, чинній на час призупинення дії трудового договору з позивачем) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2136-IX призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Тобто, працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №2136-ІХ передбачено що, у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору, працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Зазначені вище дії (рішення) роботодавця позивачем не оскаржувалися.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

За таких обставин, колегіґя суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що між сторонами тимчасово були припинені трудові відносини і, починаючи з 01 квітня 2022 року, у відповідача був відсутній обов`язок забезпечувати позивача роботою та заробітною платою, а у позивача - обов`язок виконання роботи за укладеним трудовим договором. Тому гарантія, передбачена частиною першою статті 119 КЗпП України, на нього не розповсюджується, з огляду на призупинення дії трудового договору, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» на його користь середнього заробітку за період з 01 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року, що становить 176 004,98 грн, задоволенню не підлягають.

Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, в частині оскарження судового рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року знайшли своє часткове підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборонибез оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо оскарження додаткового рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 37000 (тридцять сім тисяч) гривень, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року, то додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року також слід скасувати, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - частина 6 статті 141 ЦПК України.

Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 11 280,08 грн (1073,60 грн +3618,43 грн) + (1073,60 грн х150%) + (3618,43 грн х150%) за позовну вимогу про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позовної заяви, апеляційної скарги слід стягнути з відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» в дохід держави.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 5-1, 21, 36, 119, 235 КЗпП України, ст.ст. 1, 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст.ст. 13, 76, 81, 89, 133, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 рокускасувати.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку добровольця територіальної оборони задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Голови комісії з припинення Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» від 07 лютого 2023 року № 397-К про звільнення ОСОБА_1 з посади майстра лісу Фастівського лісництва на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Фастівського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» з 07 лютого 2023 року.

Стягнути з Державногоспеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 361 842,67 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Стягнути з Державногоспеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» () в дохід держави судовий збіру розмірі 11 280,08 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: