Справа № 212/7549/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року. В липні 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса з метою продажу вказаної квартири. Приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , а заявником є ОСОБА_1 . На теперішній час виправити помилку в свідоцтві на право власності № НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року не виявляється можливим. На підставі переліченого просить суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, щодо належності на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 .

Від заявника надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, ОСОБА_3 , у судове засіданні не з`явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. Рішення просить ухвалити з урахуванням зібраних доказів по справі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З копії Форми №1, та витягом з домової книги, які заповнені російською мовою вбачається, що « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 27 червня 1978 року за адресою: АДРЕСА_2

З копії свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на житло від 30 червня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

З копії технічного паспорту вбачається, що квартира АДРЕСА_1 рогу на праві власності належить ОСОБА_2 .

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 вбачається, що він виданий 02 вересня 1997 року на прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 25 червня 1998 року ГНИ по Жовтневому району, вбачається, що ОСОБА_1 , одержала ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

З копії довідки №211713 від 12 липня 2024 року, виданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване на праві приватної власності в КП «Криворізьке РБТІ «ДОР» в реєстровій книзі №29П-62 на ім`я - ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 30.06.1993 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Ж-920 від 17.05.1993 р.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 липня 20234 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровській області Черник О.П., відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - посвідчені договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на тій підставі, що прізвище власника квартири, вказане у правовстановлюючому документів, не співпадає з прізвищем заявника, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що свідоцтво на право власності на житло № НОМЕР_1 видане 30 червня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, щодо належності на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 . При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних заявниці у вказаному свідоцтві позбавляє її можливості реалізувати своє право на розпорядження майном, та виправити помилку на даний час неможливо.

На підставі переліченого суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви.

Керуючись 258,259,263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, щодо належності на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 серпня 2024 року.

Суддя: Д. О. Козлов