Провадження № 2-з/761/514/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Топчій С.М. про забезпечення позову по справі № 761/30808/24, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :11:004:0006, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 40 710 гривень 93 копійки та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 409,3 квадратних метри, житлова площа 192, 9 квадратних метри, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 15 881 445 гривень 03 копійки - до розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви представник посилається на те, що між сторонами у справі виник спір, щодо повернення грошових коштів за договором позики. Так, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено 30.11.2021 договір позики, відповідно до якого останній взяв у борг у позивача 2 100 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути до 30.01.2022 р. Проте вказані кошти в строк не повернув та ухиляється від їх повернення. Невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може привести до утруднення виконання чи невиконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову та позбавить позивача ефективного захисту порушеного права.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як встановлено судом із заяви про забезпечення позову, позивач фактично лише припускає, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб належного йому рухомого майна, чим буде утруднено чи унеможливлено виконання рішення у разі можливого задоволення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок, належний відповідачу на праві власності, вартість якого фактично в декілька раз перевищує суму боргу, а саме згідно з довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 06.08.2024 року вартість житлового будинку становить 15 881 445,03 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, просить суд стягнути на свою користь суму боргу за договором позики від 30 листопада 2021 року у загальному розмірі 4 160 132,88 грн.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ускладнення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також неспівмірності заходів забезпечення із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

22 серпня 2024 року