Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

23 липня 2024 року Справа № 608/945/24

Номер провадження2/608/432/2024

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Яковець Н. В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позивач при подачі позовної заяви не сплатив судового збору, подав клопотання про відстрочення від сплати судового збору, в обґрунтування чого посилається на те, що він на даний час ніде не працює та доходів не отримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що таке клопотання позивача задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Згідно ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Аналогічну норму містить і ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом наведених правових норм єдиною підставою звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони. В законі не вказано, який саме майновий стан мається на увазі. Однак, логічно, що питання про звільнення від сплати судового збору постає у разі, коли майновий стан особи є таким, що утруднює виконання цього обов`язку. Іншими словами, суд вправі постановити ухвалу про звільнення від його сплати, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони і остання повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що визначення майнового стану як такого, що дає підстави для відстрочення від сплати судового збору є оціночним, тому потребує доказування перед судом і обґрунтування пов`язаних із цим обставин, які свідчать про неможливість або труднощі з оплатою судового збору у розмірах і в строки, встановлені законом, покладається на заінтересовану сторону.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року № R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини в справі ФК «Мретебі» проти Грузії.

При розгляді справ Європейський суд з прав людини установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

Аргументом позивача щодо відстрочки сплати судового збору є те, що у нього немає доходів, оскільки ніде не працює. Вважає, що враховуючи тяжке матеріальне становище, суд має підстави для відстрочки сплати судового збору.

Проте в позовній заяві відсутнє посилання позивача на підставу відстрочки від сплати судового збору його майновий стан.

Сам по собі факт відсутності офіційних доходів не може свідчити про важкий майновий стан позивача, який міг би бути підставою для відстрочки від сплати судового збору.

За змістом вищенаведених правових норм поняття важкий майновий стан в даному випадку не охоплюється лише розміром отримуваних доходів. Важливе значення для висновку про майновий стан позивача, що міг би бути підставою відстрочки від сплати судового збору, є дані про його матеріально-побутові умови проживання, ведення ним підсобного господарства, наявність земельного паю тощо.

Враховуючи розмір судового збору в даній категорії справ, суд не має підстав для висновку про порушення балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом позивача на доступ до правосуддя, а тому з врахуванням наведеного, а також того, що судом не встановлено важкого майнового стану позивача, який свідчив би про неможливість або труднощі з оплатою ним судового збору в розмірі, встановленому законом, який би надавав підстави для відстрочки від сплати судового збору.

Позовну заяву позивача слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно вимог Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку сума судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав становить 1211,20 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 133, 136, 11 ст. 187, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку виконання вимог ухвали у встановлений судом строк, суд продовжує розгляд справи, в іншому випадку позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя: Н. В. Яковець

Копію ухвали видано "____"_________________2024 р.

Секретар: