Справа № 932/5926/24
Номер провадження 2/932/2190/24
У Х В А Л А

19 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Ярощук О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онасенко Олег Миколайович до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «ДЕБТ ФОРС», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

1.До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онасенко Олег Миколайович до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «ДЕБТ ФОРС», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

2.Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

3.При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

4.Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

5.Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

6.Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

7.Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

8.Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (п.12 ст. 28 ЦПК України).

9.Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися з позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.

10.У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

11.Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

12.Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

13.Предметом даного позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

14.Як свідчать матеріали справи, у позовній заяві зазначена адреса зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Також зазначено фактичну адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

15.Вбачається, що позивачем обрано підсудність за місцем виконання, тобто за місцем свого фактичного проживання.

16.Відповідно до матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою.

17.У розумінні статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» держава передбачила гарантії дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, а також ст. 4 визначила, що факт внутрішнього переміщення підтверджує довідка.

18.До матеріалів справи позивачем додано довідку №1241- від 15.09.2022, що позивача взято на облік внутрішньо переміщеної особи.

19.Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2914 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі Постанова №509) передбачено також, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (п.1 Постанова №509 ).

20.Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа звертається із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (п.2 Постанова №509).

21.Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

22.Також вказану заяву може бути подано в електронній формі (п.2-1 Постанова №509).

23.Так, зазначена вище заява, у відповідності до вимог п. 3 вказаної вище Постанови №509 повинна містити інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

24.Відповідальним за достовірність відомостей, що містяться в заяві про взяття на облік, є заявник.

25.Тобто, аналізом вказаних положень встановлено, що адреса фактичного місця проживання у довідці зазначається виключно зі слів заявника, і на час оформлення вказаної довідки уповноваженим органом жодні документи на підтвердження факту реєстрації саме за вказаною адресою не вимагаються.

26.Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом восьмим цього пункту (п.6). Окрім того, відповідно до п.7 зазначеної постанови, обов`язок повідомити про зміну місця проживання уповноваженому органу за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання, покладається виключно на отримувача довідки.

27.Тобто, суд також виснує, що у разі зміни фактичного місця проживання, необхідність повідомлення про цей факт залежить від виключної добросовісності самого заявника.

28.Зазначений вище Порядок регулює виключно механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а отже не є підтвердженням фактичного місця проживання особи.

29.Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

30.Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

31.Порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів, наразі визначені Постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (далі Постанова №265).

32.Так, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (п. 4 Постанова №265).

33.Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

34.У пункті 35 вказаної вище постанови №265 наведено перелік документів що підтверджує право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи.

35.Тобто, аналіз змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

36.Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

37.Положення ч.1 ст.27, ч.1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

38.Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

39.Із матеріалів справи вбачається, що позивач, як внутрішньо переміщена особа, має зареєстроване місце проживання, і у той же час декларує фактичне місце проживання (що передбачено законодавством), однак задеклароване місце проживання має право змінити у бідь-який час.

40.З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання.

41.До заяви не долучено жодного документа, який би підтверджував, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . і територіальна підсудність визначена відповідно до вимог ЦПК України.

42.Враховуючи, що позивачем надано довідку №1241- датовану ще 15.09.2022 року, а повідомлення про зміну місця фактичного місця проживання залежить від добросовісності самого заявника, суд вбачає необхідність позивачу надати довідку про задеклароване місце проживання станом на час звернення до суду, а також долучити інші документи, що підтверджують фактичне місце проживання позивача на власний розсуд позивача, у тому числі ті, які передбачені п. 35 Постанови №265.

43.Щодо строків оскарження виконавчого напису нотаріуса суд зазначає наступне.

44.Відповідно до матеріалів позовної заяви виконавчий напис нотаріуса вчинено 22.12.2020 року за №115237.

45.Статтею 91 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення, а отже строк його за загальним правилом становить 3 роки з моменту його вчинення або з часу коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про його вчинення.

46.Згідно із ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

47.У позовній заяві зазначено, що позивачка вперше дізналася про наявність відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса 14.06.2024 року, звернувшись до свого адвоката, однак позивачем не зазначено за яких підстав вона дізналася про відкрите виконавче провадження та наявність виконавчого напису нотаріусу лише у 2024 році з причин, що від неї не залежали.

48.При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

49.Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, у рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

50.Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

51.За викладених обставин, з метою унеможливлення зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності, суд вважає, що позовна вимога не відповідає у повній мірі вимогам ст.ст 175, 177 ЦПК України та має бути залишена без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду доказів фактичного місця проживання позивача на час звернення до суду, оновленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онасенко Олег Миколайович до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «ДЕБТ ФОРС», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення у визначений строк недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві разом з доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачеві та її представнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Ярощук