Справа № 303/3047/24
2/303/531/24

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1-348 належить 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Посилається, що належні позивачу 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 фактично являють собою квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована в окремо стоячу будівлю, позначену в технічному паспорті під літ. Г-Г', загальною площею 37,3 кв.м., житловою - 11,7 кв.м. Іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 являються відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: :01:002:0067 загальною площею 0,0814 га, призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Зазначає, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗК №022563 від 22 червня 2004 року вищевказана земельна ділянка на підставі рішення 20 сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 14 травня 2003 року була передана в приватну спільну сумісну власність відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка на той час була співвласником вищевказаного домоволодіння. В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 10 вересня 2004 року було укладено договір про порядок володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою, що перебуває у спільній сумісній власності, згідно якого між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було встановлено наступний порядок користування та володіння вищевказаної земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_2 перейшла земельна ділянка площею 316 кв.м., ОСОБА_4 перейшла земельна ділянка площею 369 кв.м., спільною власністю залишається земельна ділянка площею 129 кв.м.

22 червня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений Договір міни, який був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрований в реєстрі за №4386, згідно якого остання набула право приватної власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належних ОСОБА_6 .

17 вересня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також було укладено Договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрований в реєстрі за № 6962, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 184,50 кв.м. з належних їй 369 кв.м. земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 .

Інші 184,50 кв.м. з належних їй 369 кв.м. земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 відчужила на підставі Договору дарування земельної ділянки від 17.09.2004 року за реєстровим №6966 ОСОБА_7 , яка в подальшому виготовила на отримані в дарунок 184,50 кв.м. земельної ділянки три окремі державні акти та відчужила їх ОСОБА_3 .

Після укладення Договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрованого в реєстрі за №6962, ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.ст. 125, 126 ЗК України також зобов`язана була виготовити на отримані в дарунок 184,50 кв.м. вищевказаної земельної ділянки державний акт про право власності на земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 стала її донька - ОСОБА_1 .

14 грудня 2013 року в порядку спадкування ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-348, набула права приватної власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відтак з моменту отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2013 року ОСОБА_1 в силу закону набула право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067, розташованої по АДРЕСА_1 , в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Тобто, в обсязі та на умовах, яких дана земельна ділянка належала попереднім землевласникам ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_5 .

Відтак, позивач ОСОБА_1 14 грудня 2013 року разом із набуттям права власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в силу закону одночасно набула права власності на 184,50 кв.м. земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

У зв`язку з цим, просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , право приватної власності на 184,50 кв.м. земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067 загальною площею 0,0814 га, призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.04.2024 року справу призначеного в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року справу призначено в до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належними чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1-348 належить 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 являються відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: :01:002:0067 загальною площею 0,0814 га, призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №022563 від 22 червня 2004 року, земельна ділянка кадастровий номер: :01:002:0067 на підставі рішення 20 сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 14 травня 2003 року була передана в приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 10 вересня 2004 року було укладено договір про порядок володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою, що перебуває у спільній сумісній власності, згідно якого між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було встановлено наступний порядок користування та володіння вищевказаної земельної ділянки, згідно якого: відповідачці ОСОБА_2 перейшла земельна ділянка площею 316 кв.м., ОСОБА_4 перейшла земельна ділянка площею 369 кв.м., спільною власністю залишається земельна ділянка площею 129 кв.м.

Відповідно до договору міни від 22.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрованого в реєстрі за №4386, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , остання набула право приватної власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належних ОСОБА_6 .

В подальшому, 17 вересня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також було укладено Договір дарування земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстрований в реєстрі за №6962, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 184,50 кв.м. з належних їй 369 кв.м. земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Інші 184,50 кв.м. з належних 369 кв.м. земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 відчужила на підставі Договору дарування земельної ділянки від 17.09.2004 року за реєстровим №6966 ОСОБА_7 , яка в подальшому виготовила на отримані в дарунок 184,50 кв.м. земельної ділянки три окремі державні акти та відчужила їх ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.04.2009 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14 грудня 2013 року в порядку спадкування за матір`ю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-348, набула права приватної власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі представник позивача посилається, що позивач ОСОБА_1 14 грудня 2013 року разом із набуттям права власності на 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , в силу закону одночасно набула права власності на 184,50 кв.м. земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Правовідносини щодо права на земельну ділянку на якій розміщений вищевказаний житловий будинок врегульовані положеннями ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до роз`яснень, які надав Пленум Верховного суду України в пп. ґ) п. 18 Постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК України , а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. - і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

При відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства (правової позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17).

Аналогічна правова позиція висловлена КЦС ВС у Постанові від 20.01.2021 року у справі №318/1274/18, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу права на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відтак, при не оформленні права власності на земельну ділянку при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід застосовувати положення ст. 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону ОСОБА_1 в силу закону набула право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067, розташованої по АДРЕСА_1 , в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Враховуючи вищевикладене із врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення та слід визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , право приватної власності на 184,50 кв.м. земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067 загальною площею 0,0814 га, призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218 ЦК України, ст.ст. 120 ЗК України, ст.ст. 328, 377 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 200, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , право приватної власності на 184,50 кв.м. земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0067 загальною площею 0,0814 га, призначеній для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 .

Рішення виготовлено 24 липня 2024 року.

Головуюча О.В.Гутій