Справа № 278/553/24
Провадження № 2/288/451/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості, в якому вказує, що 12 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк/Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі відповідач) було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/61124/82/817537, відповідно до якого позивач відкрив Картковий рахунок відповідачу та встановив Поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 50800,00 гривень, з Максимальним лімітом в межах якого встановлюється Поточний ліміт, який відповідно до умов Кредитного договору становить 500000,00 гривень.

Відповідно до умов Кредитного договору, з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту відповідач має право отримати, а позивач зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів надати відповідачу в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком, із здійсненням банком Договірного списання коштів кредиту з карткового рахунку у визначених Договором випадках, виконанні позивачем операцій за Картковим рахунком відповідно до умов Договору. Метою Кредиту є придбання відповідачем товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Строк кредиту - сукупність періодів, протягом яких позивач визначає Поточний ліміт відповідно до п. 2 Заяви. Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту (дати початку кредитування).

Відповідно датою початку кредитування є 12.02.2020 року, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 12.02.2024 року.

Факт надання банком відповідачу кредитних грошових коштів відповідно умов Кредитного договору № 010/61124/82/817537 від 22.02.2020 року підтверджується копією Виписки по рахунку, що підтверджує початок користування Кредитом.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору, проценти (за користування Кредитом), в т.ч. за користування Недозволеним овердрафтом- процентна ставка фіксована, становить 48,0% річних.

Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов`язався сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користуванням кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за Кредитом в т.ч. Недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5. - 2.5.13 пункту 2.5. статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування кредитом.

Проте, всупереч умовам Кредитного договору, відповідач припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору.

20.12.2022 року Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір про відступлення вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого AT «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 року ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором № 010/61124/82/817537 від 22.02.2020 року, укладеним між відповідачем та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 65299,49 гривень, з яких: - 59 73,00 гривень- сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 3087,42 гривень - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 2239,07 гривень - сума заборгованості за відсотками:?

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок Первісного кредитора, ні на рахунок Нового кредитора.

Враховуючи все вищенаведене, у відповідача виникло зобов`язання за Кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, розмір, структура і порядок обчислення якої вказано у розрахунку заборгованості.

Зокрема, станом на дату відступлення заборгованість за Кредитним договором складає: 65299,49 гривень, з яких: - 59973,00 гривень- сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; -3087,42 гривень - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 2239,07 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Позивач направив відповідачу Досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову вказана Досудова вимога відповідачем не виконана, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» звертається з даною позовною заявою.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 010/61124/82/817537 від 22.02.2020 року в сумі 65299 гривень 49 копійок, судові витрати в розмірі 3028 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 гривень 00 копійок. Справу розглядати за відсутності представника позивача.

Ухвалою суду від 04 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справ із викликом (повідомленням) сторін.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно роздруківки відстеження судового відправлення з якої вбачається, що відправлення вручено особисто 10 липня 2024 року, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без їх участі, за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, але без їх участі, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) уклали Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/61124/82/817537, згідно якої банк відкриває картковий рахунок в гривні, тарифна модель: кредитка картка «100 днів». Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 50800,00 гривень, строк кредиту становить 48 місяців. Продовження строку кредиту є можливим згідно п. 2.3.4. пункту 2.3 статті 2 розділу 6 Правил. Проценти за користуванням кредиту в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована 48% річних. Проценти нараховуються та сплачуються клієнтом у порядку, визначеному п.п. 2.5.1-2.5.4 пункту 2.5 статті 2 розділу 6 Правил. Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редак4цією Правил /а.с. 4/.

Вказана Заява підписана відповідачем особисто.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка. Тарифна модель «Кредитна картка 100 днів», передбачені всі основні умови кредитування «Кредитна картка» з урахуванням побажань споживача, надана інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості для споживача, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення та інша інформація щодо кредитного договору /а.с. 6/.

Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», визначені всі умови надання кредиту /а.с. 7-10/.

Із матеріалів справи вбачається, що банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, дата відображення операції: 25.11.2001-19.12.2023, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована. Відносно ОСОБА_1 за 22.02.2023 -19.12.2023 року, дата останнього руху - 22.02.2023 /а.с.14-21/.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по картковому рахунку ОСОБА_1 , номер договору № 010/61124/82/817537 від 12.02.2020 року, загальна заборгованість станом на 22.02.2023 року 65299,49 гривень, заборгованість за дозволеним овердрафтом 59973,00 гривень, заборгованість за недозволеним овердрафтом 3087,42 гривень, заборгованість за відсотками 2239,07 гривень /а.с. 22/.

Згідно Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року укладеного між АТ «Райффайзен Банк» далі первісний кредитор та ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» далі новий кредитор, на умовах та в порядку встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах боржників. За цим договором здійснюється відступлення права вимоги щодо портфеля заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору /а.с. 23-27/.

Відповідно до повідомлення № 114/13-31 від 16 лютого 2023 року, АТ «Райффайзен Банк» повідомив ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про те, що на виконання умов договору відступлення прав вимоги № 114/2-57- F від 20 грудня 2022 року направляє відомості про сформований згідно критеріїв портфель заборгованості, що складає 1799 кредитів, за якими загальний розмір заборгованості станом на 31.01.2023 року складає 38904248,25 гривень. Загальна вартість портфеля заборгованості складає 4575139,45 гривень, запланована дата відступлення 21.02.2023 року /а.с. 28/.

Як вбачається з платіжної інструкції № 231 від 21 лютого 2023 року, платник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», отримувач АТ «Райффайзен Банк», сума 4575139,45 гривень, призначення платежу оплата загальної вартості Портфеля заборгованості згідно п.3.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-57- F від 20 грудня 2022 року /а.с. 29/.

Згідно Реєстру Боржників, виданого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», боржник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 010/61124/82/817537, дата видачі кредиту 12.02.2020, валюта кредиту «грн.», вид кредиту «Кредитна картка», сума договору 59973,00 гривень, загальна сума заборгованості 65299,49 гривень /а.с. 30/.

Відповідно до Досудової вимоги № 1-96378 від 17.11.2023 року направленої ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», ОСОБА_1 повідомлявся, що 20.12.2022 року відбулось відступлення прав вимоги від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», та в зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту призвело до виникнення заборгованості, яка становить 65299,49 гривень. Також надано нові реквізити для погашення заборгованості. Вказана Досудова вимога направлялась на адресу відповідача рекомендованим листом /а.с. 31-33/.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку /а.с. 35, 36/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.

В силу вимог статті 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Керуючись ст.ст. 509, 510 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Положенням статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте відповідачем на даний час зобов`язання щодо погашення вказаної заборгованості за кредитним договором не виконуються.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно частини другої статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516 ЦК України, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».

Отже, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про необов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора в договорі.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за Кредитним договором № 010/61124/82/817537 від 12.02.2020 року в розмірі 65299 гривень 49 копійок, обґрунтованими та виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До матеріалів справи додано Договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року /а.с. 37-41/, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» надалі клієнт та адвокатом Титаренко В.В. надалі- адвокат та Акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 316 від 12 січня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги /а.с. 42/.

В Акті виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 316 від 12 січня 2024 року, зазначено, що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: Опис послуги: 1. Аналіз судової практики та законодавства, одиниця виміру (кількість годин) 1 година, вартість 400 гривень; 2. Аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за Кредитним договором № 010/61124/82/817537, одиниця виміру (кількість годин) 1 година, вартість 400 гривень; 3. Підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї. Відправлення пакету документів до суду, одиниця виміру (кількість годин) 1 година, вартість 600 гривень. Загальна вартість робіт (послуг) складає 1400,00 гривень /а.с. 42/.

Як вбачається з платіжної інструкції № 111 від 15 січня 2024 року, платник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», отримувач адвокат Титаренко В.В., сума 1400,00 гривень, призначення платежу: оплата за послуги з правничої допомоги за замовленням № 316 до Договору № 14/06/2023 від 14.06.2023 /а.с. 43/.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу і тому позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1400,00 гривень.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок /а.с. 5/.

Керуючись статтями 509, 512-514, 516, 525-527, 530, 549, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України; суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 37/41, ) заборгованість за Кредитним договором № 010/61124/82/817537 від 12.02.2020 року в розмірі 65299 гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 37/41, ) сплачений судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник