Справа № 646/8155/24
№ провадження 2-н/646/1092/2024
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.07.24 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів,

ВСТАНОВИЛА:

23.07.2024 року до суду надійшла заява КП «Комплекс з вивозу побутових відходів" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 797 гривень 98 копійок.

Перевіривши матеріали справи, суддя доходить висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Прізвище, ім`я та по батькові боржника зазначено російською мовою.

Частиною 1 статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно із ст.10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство в Україні провадиться державною мовою. Застосування інших мов у судочинстві здійснюється у випадках і порядку, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, застосування положень частини четвертої статті 9 ЦПК України стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу в межах судового засідання, вказані приписи не можуть бути застосовані при складення процесуальних документів.

З огляду на викладене, анкетні дані учасників справи у заяві Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» повинні бути викладені державною (українською) мовою.

Таким чином заява не відповідає вимогам ч.2 ст.163 ЦПК України, у зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст.163, 164, 165, 186, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В. Білінська