Справа № 127/8876/23
Провадження 2/127/1051/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

29.03.2023 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, який мотивовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.1996 року належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 . Доньці позивача - ОСОБА_4 належить 1/4 частка вказаної квартири, а Главацькому - 1/2 частка.

Квартира має 60, 7 кв.м. загальної площі, 42, 7 кв.м. житлової площі. Складається з трьох кімнат, які мають площу 8,6 кв.м., 17,9 кв.м., 16,2 кв.м.; кухні площею 6,3 кв.м., вбиральні площею 1,5 кв.м., ванни площею 4,0 кв.м., коридору площею 6,2 кв.м.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.10.1997 року було встановлено порядок користування квартирою та виділено позивачу в користування ізольовану кімнату, дві інші кімнати було виділено ОСОБА_5 (нині покійній) та ОСОБА_2 . Кухню, ванну, туалет та коридор залишено в загальному користуванні.

На підставі рішення суду на ім`я позивача було відкрито окремий особовий рахунок на кімнату житловою площею 15,90 кв.м., загальна площа - 25,15 кв.м. В кімнаті зареєстровані позивач та її син ОСОБА_6 .

В квартирі позивач проживала до 14.05.2022 року, користувалась виділеною рішенням суду кімнатою, в якій знаходяться меблі та особисті речі позивача, а також підсобними приміщеннями, які залишені в спільному користуванні. Однак, відповідач фактично зайняв своїми речами і меблями всі приміщення загального користування, чим створив позивачу перешкоди в користуванні ними.

Крім того, 14.05.2022 року позивач не змогла зайти до квартири, оскільки відповідач замінив замок на вхідних дверях і вказав, що в квартирі вона більше проживати не буде. У зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2022 року позов про усунення перешкод в користуванні власністю було задоволено та вселено позивача в квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду виконано, однак, після вселення відповідач продовжує чинити позивачу перешкоди в користуванні приміщеннями.

ОСОБА_1 просила суд усунути їй перешкоди в користуванні приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 , які рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.10.1997 року залишені в загальному користуванні, а саме: кухнею, ванною, туалетом та коридором та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні в кухні - газовою плитою, яку він встановив без її відома, не перешкоджати облаштувати в кухні окреме місце для тумбочки та шафи, в яких вона зберігає посуд, у ванній кімнаті надати можливість встановити полички для її речей, у спільному коридорі дати можливість встановити вішалки для її одягу. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

11.04.2023 року відкрите загальне провадження у даній справі (а.с. 36).

08.062023 року закрите підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті (а.с. 110-111).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 позов підтримала, суду пояснила, що вона постійно проживає з чоловіком по АДРЕСА_2 , але вдень приходить до спірної квартири і може користуватись лише своєю кімнатою, на ніч не залишається. Визнала, що замків на дверях приміщень загального користування немає, проте вільного доступу до приміщень загального користування вона також не має. Так, відповідач і його дружина не дозволяють в кухні поставити свій стіл, речі, тумбочку, посуд і не дозволяють користуватись газовою плитою. В кухні стоїть лише її холодильник і табуретка. В ванній кімнаті вона встановила пральну машину, але поличку для речей вона не може розмістити. В коридорі жодних її меблів немає, відповідач забороняє поставити вішалку для верхнього одягу. Через такі перешкоди вона не може проживати в квартирі, тому просила позов задоволити.

Представник позивача - адвокат Байдак В.Г. позов підтримав відповідно до викладених обставин, просив вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі в тій редакції, що викладена в позові, а також стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн. і судовий збір. Перешкоди полягають у тому, що відповідач заперечує проти встановлення меблів позивача у приміщеннях загального користування, також ОСОБА_1 не має можливості користуватись кухнею і плитою.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чернюк С.С. позов не визнала. Суду пояснила, що відповідач та його дружина ОСОБА_3 не чинять позивачу жодних перешкод в користуванні квартирою. Замків на дверях немає, позивач має вільний доступ до всіх приміщень, до кухні і плити, розмістила свої речі, холодильник, пральну машину, поличку у ванній тощо. Відповідач взагалі вдень не буває вдома, оскільки працює на двох роботах в нічні зміни. Переважно в квартирі знаходиться його дружина і двоє дітей з інвалідністю. Вважає, що позивачем не доведено порушення її права, оскільки його фактично ніхто не порушує. Просила відмовити в задоволенні позову і стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10 720 грн.

Третя особа - ОСОБА_3 заперечила щодо вимог ОСОБА_1 і пояснила, що ні вона, ні її чоловік не чинять позивачу перешкоди в користуванні квартирою. У ванній кімнаті на стіні прибита поличка, на якій позивач складає свої речі, встановлена її пральна машина. В коридорі є місце для вішалки і позивачу ніхто не перешкоджає встановити її або користуватись тією, що є. В кухні стоїть її холодильник, табуретка, речі. Позивач ОСОБА_1 щодня відвідує квартиру і може вільно користуватись плитою. До неї приходила подруга вони разом пили чай на кухні. Ні вона, ні ОСОБА_2 ніколи не перешкоджали позивачу користуватись меблями на кухні і після ремонту вона сама запропонувала ОСОБА_1 зайняти кухонну шафу і розмістити посуд. Також просила врахувати, що між співвласниками квартири існує тривалий конфлікт, який вони з чоловіком пропонували вирішити, сплативши позивачу 8 000 доларів США за її частку у праві власності, однак, позивач бажає не менше 15 000 доларів. Їх сім`я не має достатнього доходу для сплати такої суми, оскільки вони виховують двох дітей з інвалідністю. Наголосила, що з вини позивача навесні 2022 року в квартирі була пожежа, оскільки позивач в своїй кімнаті гасила вапно і воно загорілось. ОСОБА_1 в цей час не було, її кімната була зачинена на замок. Дим пішов у квартиру, викликали пожежників.

Представник третьої особи ОСОБА_8 підтримала пояснення, надані ОСОБА_3 і просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь третьої особи витрати на правничу допомогу в сумі 10 050 грн. Вважає, що позов жодними належними і допустимими доказами не доведений і сама позивач повідомила, що має доступ до всіх приміщень, а фотокартками, наданими до справи, підтверджено, що в приміщеннях загального користування розміщені її речі і побутова техніка.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з позивачем вона не знайома, а відповідача та його родину знає приблизно 10 років. Зі слів ОСОБА_3 , між співвласниками квартири - ОСОБА_2 та його сестрою ОСОБА_1 триває конфлікт. Сестра приходить до квартири і провокує. Бачила, що в кухні стоїть два холодильника, один з них - позивача, у ванній - пральна машина та поличка із її речами, миючими засобами. Рік тому в кімнаті позивача сталась пожежа і пожежники вибивали двері в кімнату, оскільки ОСОБА_1 не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що давно знайома з позивачем та відповідачем, проживають по сусідству. Після примусового вселення між сторонами почались конфлікти, викликали поліцію. ОСОБА_1 не має можливості розмістити свої речі в квартирі, в коридорі поставити вішалку, оскільки всі приміщення зайняті речами і меблями відповідача. Востаннє свідок була в спірній квартирі разом із ОСОБА_1 місяць тому, вона пригощала чаєм. ОСОБА_2 був дома і не перешкоджав користуватись приміщеннями, з квартири не виганяв. Підтвердила, що в кухні стоїть холодильник та табуретка позивача, у ванній пральна машина і полиця.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з позивачем вона знайома, оскільки засвідчувала підписи на актах та тричі була присутньою при огляді житла. Акти огляду складались за зверненням обох сторін в присутності сусідів. Деякі сусіди давали свідчення про наявність перешкод для проживання, деякі стверджували, що таких перешкод немає. Позивач відчиняла вхідні двері своїм ключем і комісія встановила, що в кухні був холодильник та табуретка позивача, у ванній кімнаті - поличка, пральна машина. За зверненням ОСОБА_2 також було перевірено та засвідчено, що перешкод в користуванні квартирою він позивачу не чинить. При огляді кімнати ОСОБА_1 було встановлено, що ліжка, меблів в кімнаті немає. Зауважила, що при огляді квартирі були присутні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але перешкод з їх боку не було.

Свідок ОСОБА_12 , сусідка, суду пояснила, що з позивачем не знайома, з відповідачем знайома приблизно 10 років. 27.04.2022 року в спірній квартирі була пожежа, оскільки позивач в своїй кімнаті гасила вапно і воно загорілось. Дим пішов у квартиру, ОСОБА_3 з дітьми вийшла на вулицю, викликали пожежників. Вона часто буває в гостях у ОСОБА_3 і знає, що будь-яких перешкод для ОСОБА_1 немає, доступ вільний до всіх приміщень. ЇЇ речі розміщені в кухні та у ванній.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 05.09.1996 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,7 кв.м., належала (по 1/4) ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 .

Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку.

Рішенням Вінницької міської ради від 25.12.2015 № 71 «Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця» вулицю Фрунзе перейменовано на вулицю Академіка Янгеля.

Після смерті матері ОСОБА_2 успадкував частку і на даний час є власником 1/2 частки квартири.

Згідно технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 20.06.2014 року, співвласниками якої є: ОСОБА_1 - 1/4 частка, ОСОБА_13 - 1/4 , ОСОБА_2 - 1/2 частка, квартира розташована на 2-му поверсі триповерхового цегляного будинку, обладнана водопроводом, каналізацією, газопостачанням, центральним опаленням, електроосвітленням, має 60, 7 кв.м. загальної та 42, 7 кв.м. житлової площі. Квартира складається з 3 кімнат, які мають площу 8, 6 кв.м., 17, 9 кв.м., 16, 2 кв.м.; кухні площею 6, 3 кв.м., вбиральні площею 1, 5 кв.м., ванни площею 4, 0 кв.м., коридору площею 6, 2 кв.м. Висота приміщень - 2, 80 м. Кімнати площею 17, 9 кв.м., 8, 6 кв.м. сполучені між собою.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.10.1997 року №2-1543/1997 було встановлено порядок користування квартирою та виділено позивачу в користування кімнату площею 15,9 кв.м., дві інші кімнати було виділено ОСОБА_5 (спадщину після якої прийняв ОСОБА_2 ) та ОСОБА_2 Кухню, ванну, туалет та коридор залишено в загальному користуванні. Зобов`язано міськвиконком укласти угоду та виписати окремі особові рахунки на виділені співвласникам житлові приміщення.

На підставі рішення суду співвласникам на було відкрито два окремі особові рахунки.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2022 року № 127/14293/22 усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні її власністю шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що у приміщеннях, що виділені ОСОБА_2 , проживають ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , двоє їх малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5, які мають інвалідність (а.с. 55, 93, 94, 95, 100, 126).

ОСОБА_1 у виділеній їй рішенням суду кімнаті не проживає, періодично приходить до квартири. Діти та онука позивача у кімнаті позивача не проживають.

Згідно актів від 21.03.2023 року, 02.05.2023 року, складених членами комісії ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в квартирі відкриті особові рахунки на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зареєстровано вісім осіб. За свідченнями сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_16 власник ОСОБА_2 надає доступ до місць загального користування: кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор (а.с. 47, 88).

Згідно акту ТОВ «ЖЕО» від 15.02.2023 року за свідченнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 власник квартири ОСОБА_2 перешкоджає в користуванні кухнею, коридором, ванною, вбиральнею. В акті не вказано, кому саме ОСОБА_2 чинить перешкоди (а.с. 16).

Згідно акту ТОВ «ЖЕО» від 29.03.2023 року в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 здійснив ремонт для покращення житлових умов (а.с. 98).

Між сторонами, співвласниками квартири виникають конфлікти, в зв`язку з чим протягом 2023 року від ОСОБА_1 були звернення до поліції (а.с. 22, 23, 61, 63), а також від ОСОБА_2 (а.с. 90, 91, 92, 182).

В судовому засіданні були оглянуті фотокартки приміщень квартири АДРЕСА_1 , що надані сторонами (а.с. 49, 138) і встановлено, що квартира перебуває у житловому стані, в приміщеннях загального користування - кухні, ванній кімнаті, коридорі розташовані речі як позивача, так і відповідача, що також підтвердили самі учасники і свідки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні підсобними приміщеннями квартири, які судовим рішенням залишені в загальному користуванні: кухнею, коридором, ванною кімнатою, вбиральнею, не дає можливості встановити належні їй меблі для користування та зберігання речей.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) власника порушені, невизнані або оспорені та за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками зі їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте, позивач ОСОБА_1 не довела сукупністю доказів наявність перешкод у користуванні кухнею, ванною, коридором тощо.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що до всіх приміщень загального користування є вільний доступ, замків на дверях, інших пристроїв, що обмежують прохід до цих приміщень, в квартирі немає.

Свідки підтвердили можливість ОСОБА_1 зайти в квартиру, проживати в квартирі і користуватись всіма приміщеннями відповідно до порядку, який був встановлений рішенням суду.

Позивач стверджувала, що відповідач не дає їй можливості встановити в кухні тумбочку та шафу, у ванній кімнаті поличку, у коридорі вішалку, але жодних доказів на підтвердження цих пояснень не надала.

Пояснення свідка ОСОБА_10 про неможливість ОСОБА_1 розмістити свої речі в квартирі суперечать поясненням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Разом з тим, сама ОСОБА_10 повідомила, що вона заходила до квартири ОСОБА_1 і бачила, що в приміщеннях загального користування стоїть її холодильник, полиця, пральна машина тощо. ОСОБА_1 її пригощала і ніхто з мешканців квартири не заважав їм бути в квартирі і не виганяв.

Інших достатніх і достовірних доказів про те, що ОСОБА_2 забороняє ОСОБА_1 користуватись газовою плитою, перешкоджає в облаштуванні в кухні окремого місця для тумбочки і шафи для посуду, полички у ванній і вішалки в коридорі в матеріалах справи немає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - ч. 1 ст. 2 ЦПК України.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Одним із критеріїв ефективності способу захисту є його зрозумілість і виконуваність, проте вимога позивача у формулюванні, викладеному в позовній заяві, без ідентифікації речей, якими вона бажає користуватись як власник, не сприятиме ефективному захисту.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи те, що в судовому засіданні позивач не довела належними і допустимими доказами порушення її права власності і не довела, що відповідач власними протиправними діями перешкоджає їй здійснювати право користування майном, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Судові витрати відповідача слід розподілити згідно ст. 141 ЦПК України, третьої особи - згідно ч. 12 ст. 141 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 надав докази понесення витрат на правничу допомогу: договір про надання правової допомоги від 03.05.2023 року (а.с. 79), ордер адвоката Чернюк С.С. (а.с. 77), акт наданих послуг (а.с. 178), квитанції від 03.05.2023 року на суму 2000 грн. і від 16.05.2024 року на суму 8 720 грн. (а.с. 176-177)

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 надала докази понесення витрат на правничу допомогу: договір про надання правової допомоги від 18.05.2023 року (а.с. 183), ордер адвоката Самченко Т.П. (а.с. 85), акт наданих послуг (а.с. 184), прибутковий касовий ордер від 18.05.2023 року на суму 2 000 грн. (а.с. 185) і від 16.05.2024 року на суму 8 050 грн. (а.с. 186).

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатами роботи, час, витрачений кожним адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяги наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, співмірність гонорару із складністю справи, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача і третьої особи судові витрати в сумі 10 720 грн. і 10 050 грн. відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 10 720 (десять тисяч сімсот двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 10 050 (десять тисяч п`ятдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

- третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складене 30 липня 2024 року.

Суддя: