Дата документу 23.07.2024 Справа № 333/9021/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/9021/21 Головуючий у 1 інстанції: Михайлова А.В.
№ 22-ц/807/971/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2024 року за заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поділу майна подружжя від 29.08.2014 року, договору дарування від 29.08.2014 року та договору дарування від 18.02.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою судуОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину будівлі адміністративно-господарчого корпусу літ. В-3, загальна площа 1398,1 кв.м, додаткова площа літніх приміщень 30,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2024 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину будівлі адміністративно-господарчого корпусу літ. В-3, загальна площа 1398,1 кв.м, додаткова площа літніх приміщень 30,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі Договору про відступлення права вимоги, укладеному 18.04.2016р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк», Банк) та мною, ОСОБА_1 , я отримала право вимоги виконання ОСОБА_3 боргових зобов`язань за Кредитним договором в розмірі 818 150,86 швейцарських франків (21 777 459, 09 грн.).

06.12.2022р. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя було замінено вибулого стягувача - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на правонаступника - ОСОБА_1 у виконавчому листі з виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц та поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, ОСОБА_1 набула прав кредитора, зокрема за Кредитним договором № ML - 201/317/2007 від 10.07.2007р.

Оскільки ОСОБА_3 21.07.2015р. на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Головатенко О.В., реєстраційний номер 405, продав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0.150 га з кадастровим номером :01:009:0597, який був предметом іпотеки (Договір іпотеки № PML- 201/317/2007 від 10.07.2007р., укладеним між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк») в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за Кредитним договором, це унеможливило звернення стягнення на предмет іпотеки, а також виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Укладання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Договору про поділ майна подружжя та Договорів дарування призвело до втрати ОСОБА_3 частки у спільному сумісному майні подружжя та фактичної відсутності майна, на яке можна було б звернути стягнення на погашення його заборгованості за Кредитним договором.

Сума заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором складає 818 150,86 швейцарських франків (21 777 459, 09 грн.), а тому обсяг позовних вимог є співрозмірним вартості майна, а вжиті заходи забезпечення позову не перешкоджатимуть діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка користується чи володіє цим майном, оскільки вона не буде позбавлена права та можливості безперешкодно та вільно користуватися майном та передавати його в оренду, а отже відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Зазначив, що невжиття заходів зустрічного забезпечення не порушить прав відповідачів, адже з точки зору ч.1 ст.154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Крім того, відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі, суд першої інстанції виходив з наступних положень закону.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В п.п. 4, 5 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. (Правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Встановлено, що сторона позивача просить накласти арешт на частину будівлі адміністративно-господарчого корпусу літ. В-3, загальна площа 1398,1 кв.м, додаткова площа літніх приміщень 30,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам (ч. 3 ст. 151 ЦПК України), а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Судом першої інстанції зазначено, що до поданої заяви представником додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером інформаційної довідки 362870557 про наявність на праві власності у відповідачки ОСОБА_5 частини будівлі адміністративно-господарчого корпусу літ. В-3, загальна площа 1398,1 кв.м, додаткова площа літніх приміщень 30,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Разом з тим, грошова оцінка вартості зазначеного нерухомого майна відсутня, що позбавило суд оцінити відповідність виду забезпечення позовним вимогам, адекватність вимог заявника та дотримання збалансованості сторін.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує, що сторона позивача, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не навела ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надала належних та допустимих доказів, а також доказів того, що майно, на яке заявник просить накласти арешт, співмірне заявленим позовним вимогам. В той же час, відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на вище зазначене, суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, вірно вважав, що заявлені вимоги не обґрунтовані, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков