ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 641/6407/20

провадження № 22ц/818/2652/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Маміної О. В., Тичкової О. Ю.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року в складі судді Чайка І.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту № 1433/18-Т/Х/01, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

21 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок якої автомобілю «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2019 року.

На підставі умов страхового договору від 05 грудня 2018року № 1433/18-Т/Х/01 страховик поніс матеріальні збитки, виплативши страхове відшкодування на користь потерпілого в розмірі 132 423,79 грн.

Зазначив, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим вважав, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача.

Вказав, що страхова компанія звернулася до відповідача з досудовою претензією, проте жодних коштів перераховано не було.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 132 423,79 грн та судовий збір 2 102,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 106 282,25 грн та витрати по сплаті судового збору -2 102,00 грн, а всього підлягає стягненню 108 384,25 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимоги в повному обсязі, вирішити питання щодо судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав доказам у справі належну оцінку, не звернув увагу на те, що розмір страхового відшкодування розраховано на підставі рахунку авторизованої СТО № 70897 від 30 жовтня 2019 року. Разом з тим вартість відновлювального ремонту відповідно до висновку № 20850 від 29 листопада 2023 року складає 154 150,14 грн, що значно більша ніж фактичні витрати позивача на оплату ремонту по рахунку авторизованої СТО. Посилався на те, що з відповідача має бути стягнено саме вартість відновлювального ремонту, а не вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що призвело до постановлення судовому експерту не вірного запитання на дослідження.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів суму майнової шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 грудня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту № 1433/18-Т/Х/01, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Загальна страхова сума 550 000,00 грн (а.с.4-13 том 1).

21 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок якої автомобілю «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічні пошкодження.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.31 том 1).

22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.19-21 том 1).

Протоколом технічного огляду транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 24 жовтня 2019 року встановлено відповідні пошкодження вказаного автомобіля (а.с.28-29,152-153 том 1).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , не була застрахована, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ (а.с.32 том 1).

Як вбачається з ремонтної калькуляції № 346/11-19 від 12 листопада 2019 року вартість ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 153 617,49 грн (а.с.26-27 том 1).

За висновками щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 346/11-19 від 13 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 88 374,63 грн з урахуванням ПДВ; ринкова вартість автомобіля - 263 593,95 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля -153 617,49 грн (а.с.154-171 том 1).

Як вбачається з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АД Соллі - Плюс» № 70897 від 30 жовтня 2019 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 132 423,79 грн (а.с.25 том 1).

За розрахунком страхового відшкодування від 18 листопада 2019 року сума страхового відшкодування становить 132 423,79 грн (а.с.17 том 1).

Аналогічна сума зазначена в страховому акті № 006.01735619-1 від 18 листопада 2019 року (а.с.18 том 1).

25 листопада 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АД Соллі - Плюс» сплачено страхову виплату ОСОБА_2 в розмірі 132 426,79 грн (а.с.30 том 1).

Також матеріали справи містять акт виконаних робіт Товариства з обмеженою відповідальністю «АД Соллі - Плюс» № 99078230 від 11 березня 2020 року (а.с.110-111,149-151 том 1).

Як вбачається з висновку експерта № 20850 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» 29 листопада 2023 року, величина матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 114», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, VIN НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце 21 жовтня 2019 року, станом на момент пошкодження складає 106 282,25 грн. (а.с.56-67 том 2).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У даній справі позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», суд першої інстанції помилково виходив з необхідності урахування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу саме відповідно до висновку експерта № 20850 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» 29 листопада 2023 року.

Страхове відшкодування здійснено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді власника транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АД Соллі - Плюс» та відповідно до договору добровільного страхування на підставі страхового акта від 18 листопада 2019 року № 006.01735619.1 та рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АД Соллі - Плюс» № 70897 від 30 жовтня 2019 року, відповідно до якого розрахункова сума страхового відшкодування склала 132 423,79 грн.

Таким чином, саме указану суму слід було стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Крім того, суд першої інстанції у своїй постанові не розмежував стягнення страхового відшкодування у порядку регресу та суброгації.

З огляду на викладене оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» завданих збитків у розмірі 132 423,79 грн у порядку суброгації відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору, вимогам спеціального законодавства і відповідачем не доведено, а судами не встановлено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства.

Також враховано, що відповідно до пункту 7. 38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.

У справі, що переглядається, належний потерпілій особі транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до матеріалів справи випущено у 2015 році.

Отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Проте, як вбачається з висновку експерта № 20850 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» 29 листопада 2023 року, судовим експертом визначено вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з огляду на те, що проведена експертиза не мала правового значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 542,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 132 423,79 грн та судовий збір 4 542,00 грн за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 19 серпня 2024 року.