Справа №938/402/22
Провадження № 2/938/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю:

третьої особи №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: Верховинської селищної ради,

третьої особи №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 ,

про визнання заповіту недійсним,

за участю :

від позивача: ОСОБА_4 -представник;

від відповідача: ОСОБА_5 -представник;

від третьої особи №1: не з`явився;

від третьої особи №2: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Верховинської селищної ради, про визнання недійсним заповіту складеного 10.02.2022 від імені ОСОБА_6 , посвідченого старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем та зареєстрованого в реєстрі за №5.

Ухвалою суду від 22.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 18.10.2022 зі стадії підготовчого засідання. Також даною ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від Кривопільського старостинського округу оригінал заповіту, складений 10.02.2022 від імені ОСОБА_6 , посвідчений старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем, зареєстрований в реєстрі за №5, та від Верховинської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену спадкову справу, заведену за спадкодавцем ОСОБА_6 .

В подальшому підготовчі засідання неодноразово відкладались у зв`язку із неявкою того чи іншого учасника справи, залученням до участі у справі третьої особи, витребуванням додаткових доказів у справі за клопотаннями позивача.

Зокрема, ухвалою від 18.11.2024, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи №2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , та відклав підготовче засідання на 12.12.2022.

Ухвалами суду від 12.12.2024, 23.12.2022, 07.03.2023, 25.04.2024, 07.06.2024 за клопотаннями представника позивача, судом було витребувано додаткові докази у справі, у зв`язку із чим підготовчі засідання відкладались.

Ухвалою суду від 18.07.2023 по даній цивільній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

У зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, ухвалою від 14.09.2023, суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 29.09.2023, при цьому роз`яснив учасникам справи, про необхідність надання додаткових вільних зразків почерку гр. ОСОБА_6 , необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою від 23.10.2023 суд задовільнив клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, надав в розпорядження судовому експерту для проведення експертизи додаткові документи, та зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

27.12.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/109-23/13690-ПЧ від 21.12.2023 та матеріали цивільної справи №938/402/22.

У хвалою від 02.01.2024 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 25.01.2024.

Для надання представнику відповідача можливості ознайомитись із висновком експерта, за його клопотанням, підготовче засідання було відкладено на 01.02.2024.

Ухвалою суду від 01.02.2024, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.02.2024.

В судовому засіданні 28.02.2024 за участю сторін було проведено допит свідків, які з`явились в судове засідання, та оголошено перерву до 20.03.2024.

В судовому засіданні 20.03.2024, після дослідження письмових доказів у справі, розгляд справи було відкладено на 12.04.2024 та викликано в судове засідання судового експерта, який проводив призначену у справі судову почеркознавчу експертизу, для заслуховування його роз`яснень з приводу висновку.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи 12.04.2024 не відбувся, та наступне судове засідання було призначено на 15.05.2024.

У зв`язку із неявкою в судове засідання 15.05.2024 представника позивача та представника відповідача, подачею представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, а також у зв`язку із неявкою судового експерта, розгляд справи було відкладено на 06.06.2024.

В судовому засіданні 06.06.2024 за участю представника відповідача та представника третьої особи №1, було заслухано пояснення та роз`яснення судового експерта ОСОБА_7 щодо складеного нею висновку за результатами проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи.

При цьому судом враховано клопотання представника позивача в якому він просив проводити судове засідання 06.06.2024 та заслухати пояснення експерта без його участі, а подальший розгляд справи відкласти.

Відтак, після заслуховування пояснень експерта, розгляд справи було відкладено на 21.06.2024.

В судове засідання 21.06.2024, не з`явилися всі учасники справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бельмега М.В. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи відкласти на іншу дату, для підготовки до судових дебатів, з врахуванням пояснень судового експерта отриманих в судовому засіданні.

Інші учасники причини неявки суду не повідомили.

Відтак, розгляд справи було відкладено на 11.07.2024.

В судове засідання 11.07.2024 з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник третьої особи №1 Верховинської селищної ради, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа №2 - ОСОБА_3 причин неявки в судове засідання не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, та завчасно.

Представник позивача та представник відповідача просили суд проводити розгляд справи без участі третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, законодавцем визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, у разі їх неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи

З огляду на викладене, суд дійшов висновку за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутністю третіх осіб.

Суд звертає увагу на те, що відкладаючи неодноразово розгляд справи, суд керувався одним із основних принципів цивільного судочинства, який передбачає розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Судом також взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, застосовується українськими судами як джерело права.

Зокрема, згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Як вбачається із матеріалів справи, саме у зв`язку із неодноразовими клопотаннями сторони позивача про витребування додаткових доказів, необхідних для проведення у справі судової експертизи та несвоєчасним наданням таких доказів суб`єктами в яких їх було витребувано, неявкою того чи іншого учасника справи та подачею ними клопотань про відкладення розгляду справи, а також із інших незалежних від суду причин, розгляд справи неодноразово відкладався.

Таким чином, суд відкладаючи розгляд справи, врахував обставини справи, поведінку сторін, та застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу, принципу рівності сторін.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона є донькою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 .

Після смерті матері, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та там їй повідомили, що спадкоємцем всього майна її покійної матері, є її племінник (син її сестри та онук покійної) ОСОБА_2 , на підставі заповіту посвідченого 10.02.2022 старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5.

Позивачка вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки такий її матір`ю не підписувався, а наявний на заповіті підпис покійної є підроблений, виготовлений іншою особою, та в заповіті відсутнє волевиявлення заповідачки.

Свою позицію мотивує тим, що її матір ОСОБА_6 , незважаючи на похилий вік, зберігала ясний розум та пам`ять, та особисто їй в присутності численних родичів повідомляла, що все належне їй майно заповість саме їй, ОСОБА_1 . Також посилається на те, що вона постійно підтримувала зв`язок з матір`ю, майже щоденно спілкувалась з нею через додаток «Skype», та за кілька днів до смерті, матір обговорювала з нею питання, щодо посвідчення договору дарування належного їй нерухомого майна, на її ім`я чи на ім`я її сина.

Також позивачка вважає, що оскаржуваний заповіт від імені ОСОБА_6 , який був посвідчений 10.02.2022 старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, за формою не відповідає вимогам чинного законодавства, що вказує на неможливість встановити дійсну волю особи, яка його склала.

Зокрема, позивачка посилається на те, що:

-у оскаржуваному заповіті відсутні дані про місце народження заповідача;

-заповіт був частково виконаний друкованим текстом за допомогою комп`ютерної техніки і частково заповнений від руки посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка посвідчувала заповіт, однак у заповіті, відсутня відмітка про те, що текст заповіт був прочитаний в голос перед його підписанням спадкодавцем:

-в тексті заповіту відсутня відмітка про роз`яснення заповідачеві посадовою особою органу місцевого самоврядування змісту ст. 1307 ЦК України;

-текст посвідчувального напису на заповіті не відповідає встановленій законом формі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову.

Додатково представник позивача звернув увагу на те, що посадовою особою органу місцевого самоврядування, а саме старостою Кривопільського старостинського

округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, був порушений порядок посвідчення заповіту, оскільки, заповіт вчинявся не в приміщенні органу місцевого самоврядування, а староста здійснив вихід за місцем проживання спадкодавці, та після підписання заповіту спадкодавицею повернувся із заповітом до приміщення органу місцевого самоврядування, де після його копіювання, посвідчив його. Також додатково акцентував увагу на тому, що наявний на заповіті підпис заповідачки, вчинений не нею, що підтверджено висновком експертизи, тому заповіт не відповідає волі заповідачки. Заповіт не був прочитаний заповідачці перед його підписанням, відтак є сумніви в тому, що заповідачка знала про його зміст.

Правова позиція відповідача.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. В судовому засіданні, представник відповідача зазначив, що його довіритель позов не визнає. Він виїхав за межі України задовго до смерті заповідачки, його бабусі ОСОБА_6 . На момент смерті останньої, ОСОБА_2 на території України він не перебував, та не міг вплинути будь яким чином на волю заповідачки. Вважає, що твердження позивачки викладені в позовній заяві про те, що ОСОБА_6 за життя обіцяла подарувати їй своє майно, не підтверджені жодними доказами. Висновок експертизи представник відповідача вважає неповним та недостатньо обґрунтованим, який викликає сумніви та не може вважатись неналежним та допустимим доказом.

Також вважає, що основні постулати складення заповіту були дотримані, а порушення на які посилається позивач, є незначними, та не могли вплинути на волевиявлення заповідачки.

Правова позиція третьої особи №1.

Третьою особою письмових пояснень по суті спору не подано. В судовому засіданні представник Верховинської селищної ради зазначив, що селищна рада не погоджується із позовними вимогами, та просить в їх задоволенні відмовити. Вважає, що старостою було дотримано основних вимог щодо форми заповіту, а допущені порушення не є значними, та такі не свідчать про те, що складений заповідачкою заповіт не відповідав її волі.

Правова позиція третьої особи №2.

Третьою особою письмових пояснень по суті спору не подано. В судовому засіданні ОСОБА_3 проти позову заперечила. Зазначила, що у 2003 році помер її батько та з цього часу, вона із чоловіком та їх діти допомагали її матері ОСОБА_6 . Зокрема її син ОСОБА_2 , який перебуває за кордоном, часто пересилав кошти для бабусі на її картку, а вона за ці кошти купляла їй все необхідне. Також він часто телефонував до неї, вони спілкувались по телефону. За проханням матері вона просила старосту села, щоб він прийшов до її матері ОСОБА_6 , оскільки вона хотіла скласти заповіт. Як їй відомо, староста ходив до мами додому. Зазначила, що мама завжди говорила, що хоче скласти заповіт на її сина ОСОБА_8 , однак він про це не знав. Про те, що на нього бабуся склала заповіт, вона повідомила його вже після її смерті, по телефону. Також зазначила, що про те, що мама склала заповіт на її сина вона сказала своїй сестрі ОСОБА_1 , однак та повідомила їй, що мама обіцяла скласти заповіт на неї. Після смерті матері, за дорученням сина, вона передала заповіт до нотаріуса.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно копії паспорту громадянина України, позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.1976, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_9 , та її батьками є: ОСОБА_10 батько; ОСОБА_6 - мати. (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 25.08.2022, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб із ОСОБА_11 , та після укладення шлюбу обоє з подружжя обрали прізвище « ОСОБА_12 » (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.08.2022, виданого Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, про що 09.03.2022 року складено актовий запис №86 (а.с. 7).

Відповідно до витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.09.2022 №69988864, 15.02.2022 в спадковому реєстрі було зареєстровано заповіт за номером 69148047 (номер бланка в реєстрі 5/8), заповідача ОСОБА_6 , який складено 10.02.2022.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №34-2022 наданої Верховинською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт 20.02.2022, який посвідчено старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем та зареєстровано в реєстрі за №5, в якому вона: на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не заключалося, і приватизовані земельні ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 01003:0284, площею 0,3824га кадастровий номер 01003:0282, площею 1,3377 га кадастровий номер 01003:0283, заповіла ОСОБА_2 , 1989 року народження (а.с. 66).

Згідно матеріалів спадкової справи №34-2022, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , звернулись: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_1 -24.08.2022; ОСОБА_3 28.09.2022. (а.с. 63,73,80).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 21.07.1998, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області, та його батьками є: ОСОБА_13 батько, та ОСОБА_3 мати.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 та її батьками є: ОСОБА_10 батько; ОСОБА_6 - мати (а.с. 69).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уклала 25.09.1988 року шлюб із ОСОБА_13 , та після одруження, обоє із подружжя обрали прізвище « ОСОБА_14 ».

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа №34-2022, яка заведена 16.08.2022 після смерті ОСОБА_6 , зареєстрована у спадковому реєстрі за №69582233.

Відповідно до рішення Верховинської селищної ради від 03.12.2020 №7-1/2020 про утворення старостинських округів Верховинської селищної ради та затвердження «Положення про старосту Верховинської селищної ради», на території Верховинської селищної ради було утворено 10 старостинських округів, серед яких Кривопільський старостинський округ з центром у селі Кривопілля, що складається із сіл Кривопілля, волова та Стаїще Верховинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до п. 3.2.5 Положення про старосту Верховинської селищної ради, до обов`язків старости віднесено забезпечення представництва селищної ради та селищного голови на території відповідних сіл старостинського округу, зокрема здійснення нотаріальних дій у відповідності до Законів України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ухвали суду від 18.07.2023,за клопотанням представника позивачки у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», самою ОСОБА_6 , чи іншою особою?

Згідно висновку експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/109-23/13690-ПЧ, експертом встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті, посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», виконаний особою яка виконала підпис у частині наданих на дослідження матеріалах (заяві до УПСЗН Верховинської РДА від 11.03.2021 про перерахунок пенсії на рахунок; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 12.11.2019; заяві про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» від 20.11.2019; заяві про призначення житлової субсидії від 26.09.2017; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії від 26.09.2017), та виконаний не особою, яка виконала підпис у іншій частині наданих на дослідження матеріалах ( довіреності від 21.08.2017; заяві про призначення житлової субсидії від 14.12.2016; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 14.12.2016; заяві про призначення субсидії від 09.09.2015; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 09.09.2015; аркушах від зошита у широку лінійку; свідоцтві про народження громадянки ОСОБА_3 , яке видане 10.07.1964 №714753; на лицевій стороні поштового конверта; у договорі про користування електричною енергією (6-347) від 20.08.2004).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу визнання правочину недійсним. Предметом спору у справі, що розглядається, є заповіт посвідчений старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем, зареєстрований в реєстрі за №5, згідно якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 , є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним, є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги докази на підтвердження фактів, що мають значення для вирішення справи, суд враховує наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, посилається на те, що оскаржуваний заповіт є недійсним, оскільки в ньому відсутнє волевиявлення заповідачки, так як заповіт її матір`ю не підписувався, а наявний на заповіті підпис покійної, є підроблений, виготовлений іншою особою.

Також позивачка вважає, що оскаржуваний заповіт від імені ОСОБА_6 , який був посвідчений 10.02.2022 старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, за формою не відповідає вимогам чинного законодавства, що вказує на неможливість встановити дійсну волю особи, яка його склала, оскільки: у оскаржуваному заповіті відсутні дані про місце народження заповідача; заповіт був частково виконаний друкованим текстом за допомогою комп`ютерної техніки і частково заповнений від руки посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка посвідчувала заповіт, однак у заповіті, відсутня відмітка про те, що текст заповіту був прочитаний в голос перед його підписанням спадкодавцем; в тексті заповіту відсутня відмітка про роз`яснення заповідачеві посадовою особою органу місцевого самоврядування змісту ст.1307 ЦК України; текст посвідчувального напису на заповіті не відповідає встановленій законом формі.

Відповідно до статей 1216 -1218 ЦК України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) визнається спадкуванням. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зокрема, відповідно до положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( ч.1 ст. 1235 ЦК України).

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.1,2 ст. 1236 ЦК України).

Загальні вимоги до форми заповіту визначені в ст.1247 ЦК України. Зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:

-зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1ст. 203 ЦК України);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК України);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3ст. 203 ЦК України);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст. 203 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема згідно заповіту від 10.02.2022, який посвідчений старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, 10.02.2022, та зареєстрований в реєстрі за №5, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не заключалося, і приватизовані земельні ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 01003:0284, площею 0,3824га кадастровий номер 01003:0282, площею 1,3377 га кадастровий номер 01003:0283, заповіла ОСОБА_2 , 1989 року народження.

Позивач вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки в ньому відсутнє волевиявлення заповідачки, та стверджує, що заповіт її матір`ю не підписувався, а наявний на заповіті підпис покійної є підроблений, виготовлений іншою особою.

Як уже зазначалося судом, одним із основоположних принципів цивільного судочинства, є принци змагальності сторін, згідно якого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України, законодавець визначив, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», самою ОСОБА_6 , чи іншою особою?

З метою проведення експертного дослідження, за клопотанням сторони позивача судом було витребувано ряд документів, на яких за твердженням представника позивача наявні підписи та рукописний текст померлої ОСОБА_6 , та які були надані експерту для проведення експертизи.

Згідно висновку експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/109-23/13690-ПЧ складеного за результатами проведеної експертизи, експертом встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», виконаний особою яка виконала підпис у частині наданих на дослідження матеріалах ( заяві до УПСЗН Верховинської РДА від 11.03.2021 про перерахунок пенсії на рахунок; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 12.11.2019; заяві про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» від 20.11.2019; заяві про призначення житлової субсидії від 26.09.2017; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії від 26.09.2017), та виконаний не особою, яка виконала підпис у іншій частині наданих на дослідження матеріалах ( довіреності від 21.08.2017; заяві про призначення житлової субсидії від 14.12.2016; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 14.12.2016; заяві про призначення субсидії від 09.09.2015; декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 09.09.2015; аркушах від зошита у широку лінійку; свідоцтві про народження громадянки ОСОБА_3 , яке видане 10.07.1964 №714753; на лицевій стороні поштового конверта; у договорі про користування електричною енергією (6-347) від 20.08.2004).

З наведеного висновку вбачається, що такий є неоднозначним та суперечливим. Так, експертом не надано однозначної відповіді на поставлене в ухвалі суду питання, зокрема щодо того, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», самою ОСОБА_6 , чи іншою особою.

Натомість із висновку випливає, що за результатами експертного дослідження, встановлено, що надані експерту зразки підпису, були згруповані в дві групи, до однієї із яких віднесено документи, на яких підпис виконаний тією ж особою, що і підпис на заповіті, а до іншої, документи, на яких підпис виконаний особою, відмінною від тієї, яка виконала підпис на заповіті.

Судовий експерт ОСОБА_7 , якою проводилась вказана експертизи, надаючи роз`яснення щодо складеного нею висновку, в судовому засіданні зазначила, що надані на дослідження для порівняння зразки підпису ОСОБА_6 , були розділені на декілька груп, оскільки такі виконані різними особами. Після цього було відібрано зразки придатні для дослідження на яких наявний почеркознавчий матеріал, з врахуванням того, що підпис на заповіті виконано прописом, та такі зразки були поділені на дві групи, оскільки вони виконані різними людьми.

Експерт зазначила, що той хто підписав документи в першій групі, також підписав і заповіт, а той хто підписав документи в другій групі, заповіт не підписував. Однак достовірно встановити, яку саме групу документів підписувала заповідачка, та чи підписувала їх саме заповідачка ОСОБА_6 чи інша особа, встановити не видалось можливим.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінюючи вказаний висновок експерта з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1,2 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до п.1.1 «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз», основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Відповідно до п.1.3, 1.4 рекомендацій, для проведення досліджень експерту надаються вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами.

У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо).

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що для проведення почеркознавчої експертизи, а саме для порівняльного дослідження надаються документи на яких наявні вільні зразки підпису, які достовірно виконані певною особою до відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, судом, за клопотанням позивача, були витребувані документи, на яких згідно позиції позивача, були наявні зразки підпису померлої ОСОБА_6 , та такі були надані експерту для порівняльного дослідження.

В той же час, як вбачається із висновку експерта, надані на дослідження документи, як такі, на яких наявні зразки підпису (почерку) для порівняння, виконані двома різними особами, та встановити, котрі із них достовірно виконані ОСОБА_6 , неможливо.

Слід також звернути увагу на те, що згідно висновку експерта, використані для порівняння офіційні документи, в різні періоди від імені ОСОБА_6 підписувались різними особами.

Суд позбавлений можливості встановити, на котрих із наданих на дослідження матеріалах, підпис виконаний ОСОБА_6 , а на котрих іншою особою, оскільки в суду відсутні для цього спеціальні знання, та вказані обставини не є предметом дослідження у даній справі.

Сторонам роз`яснювалось право клопотати про призначення у справі додаткової експертизи, однак таких клопотань сторонами не подавалось Представник позивача зазначив, що обговорював вказане питання із його довірителькою, та вона не бажає призначати у справі додаткову експертизу, та в неї відсутні додаткові документи, на яких наявні достовірні зразки підпису її матері ОСОБА_6 .

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що висновок експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/109-23/13690-ПЧ, не відповідає критерію обґрунтованості та достовірності, є суперечливим та неоднозначним, містить два різних за змістом висновки та не дає відповіді на поставлене питання, а тому не може вважатись належним доказом того, що підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті посвідченому 10 лютого 2022 року старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, реєстровий №5, який знаходиться в верхній частині заповіту на лінії біля запису слова «Підпис», виконаний не самою ОСОБА_6 , а іншою особою.

Будь яких інших доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 не підписувала особисто складений від її імені заповіт, до матеріалів справи не долучено.

Суд також приймає до уваги покази старости Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефурака Юрія Юрійовича, який будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка зазначив, що ОСОБА_6 неодноразово телефонувала до нього та просила, щоб він прийшов до неї додому оскільки вона бажає скласти заповіт, однак за станом здоров`я не може сама прийти в сільську раду. В лютому 2022 року він прийшов додому до ОСОБА_6 , встановив її особу за паспортом, поспілкувався із нею, та переконався що вона здорова психічно та поводиться адекватно. ОСОБА_6 повідомила йому, що бажає скласти заповіт на онука ОСОБА_2 , при цьому він уточнив на якого саме онука, та вона ствердила що на ОСОБА_8 . Також вона надала йому наявні в неї державні акти на землю. Після складення заповіту, він озвучив його заповідачці, та після ознайомлення із змістом заповіту, вона особисто підписала його сидячи на ліжку та тримаючи заповіт на папці. Після цього, він, в присутності заповідачки посвідчив заповіт, та в подальшому пішов у сільську раду щоб зробити копію заповіту, та одразу повернувся до заповідачки, проставив на обох примірниках печатки і віддав ОСОБА_6 оригінал заповіту, а копію забрав. Також ОСОБА_6 розписалась у книзі реєстрації заповітів.

Щодо позиції позивачки про те, що оспорюваний заповіт від імені ОСОБА_6 , який був посвідчений 10.02.2022 старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради ОСОБА_15 , реєстровий №5, є недійсним, оскільки такий за формою не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме в ньому відсутні дані про місце народження заповідача, відсутня відмітка про те, що текст заповіту був прочитаний в голос перед його підписанням спадкодавцем, хоча такий був частково виконаний друкованим текстом за допомогою комп`ютерної техніки і частково заповнений від руки посадовою особою органу місцевого самоврядування, відсутня відмітка про роз`яснення заповідачеві посадовою особою органу місцевого самоврядування змісту ст.1307 ЦК України, та текст посвідчувального напису на заповіті не відповідає встановленій законом формі, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.1.4 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 11.11.2011 №3306/5, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Відповідно до п.1.6 Розділу ІІІ вказаного порядку, порядку Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту.

Так, статтею 1241 ЦК України визначено, що Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Статтею 1307 ЦК України врегульовано забезпечення виконання спадкового договору. Зокрема визначено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до додатку №1 до вказаного порядку, посвідчувальний напис на заповіті, записаному зі слів заповідача має містити інформацію про місце посвідчення заповіту, інформацію про особу, яка його посвідчила, інформацію про те, хто записав заповіт та з чиїх слів, інформацію про те, що заповіт прочитаний в голос заповідачем та власноручно ним підписаний, а також інформацію про встановлення особи та перевірку її дієздатності.

Як встановлено судом, оскаржуваний заповіт складений у письмовій формі, записаний посадовою особою органу місцевого самоврядування, а саме старостою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефураком Юрієм Юрійовичем, який діяв в межах повноважень наданих йому згідно «Положення про старосту Верховинської селищної ради» затвердженого рішенням Верховинської селищної ради від 03.12.2020 №7-1/2020 про утворення старостинських округів Верховинської селищної ради, з використанням загальноприйнятих технічних засобів, а саме шляхом набору тексту друкованим текстом за допомогою комп`ютерної техніки і частково заповнений від руки, із зазначенням в ньому інформації про місце і час його складення, інформацію про посадову особу, яка його посвідчила, дати посвідчення. В заповіті зазначено повне прізвище, ім`я та по батькові заповідачки ОСОБА_6 , дату її народження ІНФОРМАЦІЯ_11 , та місце її проживання село Кривопілля Верховинського району. Згідно даних заповіту, особу заповідачки встановлено на підставі паспорту серії НОМЕР_8 виданого Верховинським РВ УМВС України, 30.07.1996 року. Посадовою особою перевірено дієздатність заповідачки і з`ясовано її дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті. В заповіті міститься запис про те, що особі роз`яснено зміст статей 1234, 1235, 1241 Цивільного кодексу України.

На заповіті міститься підпис заповідачки, та вході судового розгляду не встановлено, що такий виконано не нею особисто.

З наведеного вбачається, що при оформленні оскаржуваного заповіту, старостою було дотримано основних вимог щодо форми заповіту, а допущені порушення не є суттєвими, не можуть вважатись такими, що беззаперечно свідчать про його нікчемність чи про те, що волевиявлення заповідачки не було вільним і не відповідало її волі.

Зокрема, заповіт містить такі анкетні дані заповідачки, як дату її народження, місце проживання, а також інформацію про серію та номер паспорта, а відтак не зазначення місця її народження, не підтверджує того, що особу заповідачки було встановлено неналежним чином, чи заповіт складався без її участі. На переконання суду, відсутність в заповіті інформації про місце народження заповідачки, за наявності інших достовірних анкетних даних заповідачки, жодним чином не впливає на її волевиявлення викладене в заповіті.

Щодо не роз`ясненнення заповідачці положень ст.1307 ЦК України, то на переконання суду, в даному випадку допущене порушення не потягло за собою вагомих наслідків, та не вплинуло на волевиявлення заповідачки, оскільки положеннями вказаної норми закону врегульовано забезпечення виконання спадкового договору. Будь яких доказів про те, що заповідачка склала чи мала намір скласти спадковий договір, матеріали справи не містять.

Як зазначив під час допиту в судовому засіданні в якості свідка староста Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради Стефурак Юрій Юрійович, допущені ним порушення при оформлені заповіту, були зумовлені тим, що на навчаннях з приводу вчинення нотаріальних дій, які він проходив, на такі вимоги до заповіту, уваги не звертали. При цьому вказав, що після складення ним заповіту, заповідачка ОСОБА_6 ознайомилась із його змістом, та особисто підписала його сидячи на ліжку та тримаючи заповіт на папці, хоча про це і не було зазначено ним в заповіті.

В матеріалах справи відсутні будь які докази які б давали підстави вважати, що заповідачка за станом здоров`я не могла прочитати заповіт перед його підписанням, що давало б підстави вважати, що вона підписала заповіт не ознайомившись із ним.

Більше того, як зазначає сама позивачка, її матір (заповідачка) незважаючи на похилий вік, зберігала ясний розум та пам`ять.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на загально дозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким колом осіб, зазначених у статті 1252 ЦК України. Призначення цього переконатися у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач, отримати це майно у спадщину.

Тому штучно віднаходити підстави для того, щоб визнати заповіти нікчемними, не відповідає засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля заповідача.

Інший підхід призводить до необґрунтованості покладення відповідальності за порушення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування законодавства, яке регулює порядок його діяльності, на заповідача та спадкоємців, які не зобов`язані бути обізнаними з процедурним законодавством, що є порушенням принципу поваги до волі заповідача та обов`язковості її виконання, а також неспівмірним втручанням держави у право спадкоємців за заповітом мирно володіти своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20), постанови Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 495/87/15-ц, від 11 серпня 2021 у справі № 220/183/20, від 23.02.2022 у справі № 688/3144/20).

Верховний Суд також неодноразово зазначав, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 522/904/16-ц, постанова Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц).

Визнання заповіту нікчемним без установлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а в разі якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього.

Практика ЄСПЛ виходить із принципу співмірності наслідків порушення закону. Про це, зокрема, йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Сьорінг проти Сполученого Королівства» від 07 липня 1989 року, де зазначається, що в основі всієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лежить пошук справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами щодо захисту основних прав індивіда, і, зокрема, в контексті дієвості концептуальних засад мирного володіння майном. Це означає, що ті негативні наслідки, які мають слідувати в порушення закону, не повинні таким чином впливати на майновий стан особи, щоб це явно і очевидно перевищувало значущість правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту складеного 10.02.2022 від імені ОСОБА_6 , посвідченого старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем та зареєстрованого в реєстрі за №5, слід відмовити.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, а тому судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Верховинської селищної ради, третьої особи №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання недійсним заповіту складеного 10.02.2022 від імені ОСОБА_6 , посвідченого старостою Кривопільського старостинського округу Стефураком Юрієм Юрійовичем та зареєстрованого в реєстрі за №5- відмовити.

Понесені позивачем судові витрати, залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_9 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_10 ;

третя особа №1: Верховинська селищна рада, юридична адреса: смт. Верховина, вул. І.Франка,3, Верховинський район, Івано-Франківська область, ;

третя особа №2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання, за адресою: с.Кривопілля, Верховинський район, Івано-Франківська область, персональний ідентифікаційний номер- ;

Повне рішення складено 22.07.2024

Суддя Роман ДЖУС