Справа № 573/386/24
Номер провадження 2/573/151/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

( з а о ч н е )

25 липня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

27.02.2024 ТОВ «ФК «Ріальто» через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , в якому вказує, що 24.02.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2-1, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 4000 грн на 30 днів зі сплатою відсотків за використання кредитними коштами в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Згідно з укладеним 17.06.2021 з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» договором відступлення права вимоги ТОВ ФК «Ріальто» набуло право вимоги до боржників ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», у тому числі й до ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.02.2024 у неї утворилася заборгованість у розмірі 23188 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2388 грн заборгованість за відсотками відповідно до п. 1.2 договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 24.02.2021 по 26.03.2021; 16800 грн - заборгованість за відсотками відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно з п. 3.3 договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 27.03.2021 по 24.07.2021.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства вказану суму.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю.М. від 06.03.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_3 справа прийнята до провадження суддею Замченко А.О. та ухвалою від 26.06.2024 розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Ріальто» - Руденко К.В. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 76).

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 48, 74).

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 24.02.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» укладено договір №2-1, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 4000 грн строком на 30 днів (п. 1.3 договору) по 26.03.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (726,35% річних) у межах строку кредитування (а. с. 10 зв. - 12).

Згідно з п. 1.5-1.6, 3.2-3.3 договору сукупна вартість кредиту зазначена в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору.

Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , який належить позичальникові.

У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору) позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%) кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (крім випадку узгодженого сторонами в п. 3.7 договору). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування коштів на банківський рахунок, до якого випущено електронний платіжний засіб позичальника до дня повернення суми кредиту (його частини) (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. При поверненні кредиту частинами нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 2.1.5 договору товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.

У графі позичальник роздруківки вказаного договору, графіку розрахунків (додаток №1 до договору) клієнтом вказана ОСОБА_2 та зазначено, що ці документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 11 зв., 12).

Одноразовий ідентифікатор було направлено відповідачці на її мобільний телефон, вказаний у договорі, та який є її фінансовим номером у ПАТ «Банк Восток», який емітував картку зазначену в кредитному договорі (а. с. 13 зв. - 15, 57).

24.02.2021 ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 4000 грн (а. с. 12 зв., 58).

17.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступає (передає) за плату, а ТОВ «ФК «Ріальто» набуває права вимоги до позичальників, зазначених в акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до договору (а. с. 28 зв. - 32).

Відповідно до п. 1.2, 3.1 договору право вимоги до боржників (позичальників) за кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: - право вимоги основної суми заборгованості за кредитними договорами; - право вимоги суми нарахованих процентів за кредитними договорами, строк платежу яких настав на дату укладення цього договору; - право нарахування процентів, неустойки, штрафів, пені тощо.

Права вимоги за кредитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання акту прийому-передачі прав, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 до договору відступлення прав вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 ТОВ «ФК «Ріальто» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_2 за кредитним договором №2-1 від 24.02.2021 (а. с. 31 зв.).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у неї станом на 19.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 23188 грн, яка складається з: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2388 грн заборгованість за несплаченими відсотками за період з 24.02.2021 по 26.03.2021; 16800 грн - заборгованість за відсотками відповідно до п. 3.3 договору за період з 27.03.2021 по 24.07.2021 (а. с. 13).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Ріальта» необхідно стягнути 23188 грн заборгованості по кредитному договору, яка складається з: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2388 грн заборгованість за відсотками відповідно до п. 1.2 договору за період з 24.02.2021 по 26.03.2021; 16800 грн - заборгованість за відсотками відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно з п. 3.3 договору за період з 27.03.2021 по 24.07.2021.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422 грн 40 коп. судового збору.

Що стосується вимоги про стягнення 9000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, 4, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 23188 (двадцять три тисячі сто вісімдесят вісім) грн заборгованості за кредитним договором №2-1 від 24.02.2021, 6422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідач має право подати протягом 30 днів з дня проголошення заочного рішення заяву про його перегляд до Білопільського районного суду Сумської області.

Суддя