Справа № 199/703/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Буточкіній М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відмітки у паспорті вона зареестрована з 02 лютого 2012 року. Фактично позивачка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із позивачкою проживала ii тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після ii смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позивачка зверталась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Проте державним нотаріусом 23 січня 2021 року було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дїі. Підставою для відмови стало наступне. Відповідно до приписів Цивільного кодексу Украіни в редакціі 1963 року племінники не входять до жодної черги спадцоемців за законом. По - друге, позивачкою було пропущено термін на прийняття спадщини. У зв`язку з відмовою державним нотаріусом у видаиі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулась до Амур-Нижньодціпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, 16 листопада 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення у справі №199/2686'21 встановлено факт родинних відносин, факту постійного проживання та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщиня.19 січня 2022 року державним нотаріусом Шугаєвою Н.С. Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Було відмовлено ОСОБА_1 , що зареестрована за адресою: АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частину житлового будинку, розташованого за адресою:

АДРЕСА_2 після померлої ОСОБА_3 . Підставою для відмови стало те, що. згідно документів спадкової справи N 600/2020 після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинна проводитися на підставі Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, але згідно зазначеного кодексу, племінники не входять ні до жодної черги спадкоємців за законом. До того ж, відсутність відомостей про осіб, які були зареєстровані з померлою на момент ii смерті призводить до неможливості встановити коло спадкоємців, які належним чином прийняти спадщину та визначити кому i яка саме частка спадкового майна має належати. Крім, того спадкоємцем ОСОБА_1 не подано документи, що підтверджують реєстрацію права власності 1/10 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про право на спадщину, видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 26.10.1961 року за реєстровим № 2-6824. Також, у зв`язку з відсутністю відомостей про осіб які були зареєстровані з померлою на момент її смерті нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, та визначити, кому i яка саме частка спадкового майна мас належати. Із такими підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії погодитись не можна, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України «спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, враховуючи те, що спадщина відкрилась 19 травня 2000 року, але заява про прийняття спадщини була подана позивачкою у 2022 році, після визначення додаткового строку рішенням суду, до даних відносин мають застосовуватися положення книги шостої Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2021 року було встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 с племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже спадкоємцем п`ятої черги. Щодо підтвердження реєстрації права власності на 1/10 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем - ОСОБА_3 , слід позивач зазначити наступне. Відповідно до листа KП «ДМБТІ» ДМР від 12.01.2024 № 357, право власності на 1/10 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 року, зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961 року, виданого Четвертою ДДНК за реєстром № 2-5824 та зареєстровано в KП МБТІ ДОР 27.10.1961 р. в реєстровій книзі № 64 за реєстровим № 45. 9/10 частин зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.01.1974, виданого Четвертою ДДНК за реєстром № 2-592 та зареєстровано в KП ДМБТІ 28.01.1974. Власником цих 9 /10 частин е позивачка на підставі свідоцтва про спадщину № 5-712, виданого 20.11.2014 виданого Четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою. Вказане підтверджується витягом з ДРРП від 04.01.2024 № 360911508. Позивачка зверталась до Четвертої ДДНК із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961 року за реєстровим № 2-5824. Однак, відповідно до листа Четвертої ДДНК від 27.01.2022 №3I 3/02-14 заявнику було повідомлено, та зазначено що станом на 27.01.2022 року архіви нотаріальної контори за 1961 рік передано на зберігання до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області за адресою: 49102, м. Дніпро, вул. Д. Галицького, 14, у зв`язку з чим видати дублікат правовстановлюючого документа у нотаріуса відсутні підстави.

Таким чином позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного позивач просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

Ухвалою від 26.01.2024 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами суду від 28.02.2024 задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів по справі, а саме: витребовано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори спадкову справу, яка була відкрита після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувано з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області копію свідоцтва про право власності на спадщину, виданого Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 26.10.1961 за реєстровим номером №2-5824.

Ухвалою від 14.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті позовних вимог.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши до суду заяву про слухання справи у відсутність представника позивача, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак відносини спадкування виникли з моменту її смерті, тому за кодексом 1963 року, племінники не входили до жодної черги спадкування за законом, а тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відмітки у паспорті вона зареестрована з 02 лютого 2012 року. Фактично позивачка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із позивачкою проживала її тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після ii смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позивачка зверталась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Проте державним нотаріусом 23 січня 2021 року було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дїі, оскільки приписами Цивільного кодексу України в редакціі 1963 року племінники не входять до жодної черги спадкоємців за законом та у зв`язку з тим, що позивачкою було пропущено термін на прийняття спадщини.

У зв`язку з відмовою державним нотаріусом у видаиі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулась до Амур-Нижньодціпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

16 листопада 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення у справі №199/2686/21, встановлено факт родинних відносин, факту постійного проживання та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщиня.

19 січня 2022 року державним нотаріусом Шугаєвою Н.С. Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відмовлено ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 після померлої ОСОБА_3 . Підставою для відмови стало те, що згідно документів спадкової справи № 600/2020 відкритої після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинна проводитися на підставі Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, але згідно зазначеного кодексу, племінники не входять ні до жодної черги спадкоємців за законом. До того ж, відсутність відомостей про осіб, які були зареєстровані з померлою на момент її смерті призводить до неможливості встановити коло спадкоємців, які належним чином прийняти спадщину та визначити кому i яка саме частка спадкового майна має належати.

Крім, того спадкоємцем ОСОБА_1 не подано документи, що підтверджують реєстрацію права власності 1/10 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про право на спадщину, видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 26.10.1961 року за реєстровим № 2-6824. Також, у зв`язку з відсутністю відомостей про осіб які були зареєстровані з померлою на момент її смерті нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину, та визначити, кому i яка саме частка спадкового майна мас належати. Із такими підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України «спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, враховуючи те, що спадщина відкрилась 19 травня 2000 року, але заява про прийняття спадщини була подана позивачкою у 2022 році, після визначення додаткового строку рішенням суду, до даних відносин мають застосовуватися положення книги шостої Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2021 року було встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 с племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже спадкоємцем п`ятої черги.

Щодо підтвердження реєстрації права власності на 1/10 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем - ОСОБА_3 , то відповідно до листа KП «ДМБТІ» ДМР від 12.01.2024 № 357, право власності на 1/10 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 року, зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.1961 року, виданого Четвертою ДДНК за реєстром № 2-5824 та зареєстровано в KП МБТІ ДОР 27.10.1961 в реєстровій книзі № 64 за реєстровим № 45.

9/10 частин зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.01.1974, виданого Четвертою ДДНК за реєстром № 2-592 та зареєстровано в KП ДМБТІ 28.01.1974. Власником цих 9/10 частин е позивачка на підставі свідоцтва про спадщину № 5-712, виданого 20.11.2014 виданого Четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою, що підтверджується витягом з ДРРП від 04.01.2024 № 360911508.

За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина другастатті 1258 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа N 2-1625/1997).

Як вбачається зі змісту статей 1220,1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. Про судову практику у справах про спадкування, в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О.Богун

18.07.2024