Справа № 229/1829/24
Провадження № 2/229/1089/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.01.2024 року заборгованість за теплову енергію в сумі 9038,97 грн., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 662,93 грн. за період з 01.01.2020 року по 31.01.2024 року, інфляційні витрати в сумі 1043,10 грн., 3% річних в сумі 356,44 грн. за період з 01.01.2020 по 24.02.2022 року, судовий збір в розмірі 2422,40 грн., витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу, в сумі 42 грн. та витрати, пов`язані з отриманням витягу, в сумі 35 грн.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , та за якою позивач регулярно надає послуги з постачання теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство відповідач тривалий час ухиляється від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 11101,44 грн., яка складається із: заборгованості за теплову енергію за період 01.01.2020 року по 31.01.2024 року у сумі 9038,97 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.01.2020 року по 31.01.2024 року у сумі 662,93 грн.; інфляційних втрат у сумі 1043,10 грн. та 3% річних у сумі 356,44 грн. за період 01.01.2020 по 24.02.2022 року. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначені суми заборгованості, а також судові витрати в сумі 2422,40 грн., витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу в сумі 42,00 грн. та витрати, пов`язані з отримання витягу в сумі 35,00 грн.

Представник позивача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Так, згідно наданого відповідачем відзиву, остання вказала, що заперечує проти позову та вважає позовні вимоги необґрунтованими, вказала що з 01.01.2020 р. плата з неї не може стягуватися, оскільки згідно договору найму житлового приміщення вона вступила в права володіння житлом з 03.08.2020 року, а не з 01.01.2020 року. В опалювальний сезон 2022-2023 рр. вона була вимушена евакуюватися з дитиною до Германії у зв`язку із вторгненням рф на територію України. В січні 2023 року вона повернулась з Германії в м. Дружківка, в гуртожитку не було опалення, води та газу, всі її речі прийшли в непридатність, через що вона була змушена найняти квартиру, оскільки знаходитись в холодній кімнаті в січні було неможливо, сусіди також можуть підтвердити що опалення в тому сезоні не було. В лютому вона евакуювалась з дитиною в Хмельницьку область. 11.07.2023 року вона була виписана з буд. АДРЕСА_2 , тому к опалювальному сезону 2023-2024 рр. за адресою АДРЕСА_1 вона не має ніякого відношення. Крім того зауважила, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року забороняється до припинення чи скасування воєнного стану в Україні нарахування та стягнення неустойки, штрафів, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утворені після 24 лютого 2022 року. Вказала, що має інвалідність, не має можливості працювати, отримує соціальні виплати. Крім того просила застосувати строк позовної давності.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач з 03.08.2007 року винаймала та була зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_3 , що підтверджується договором найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання від 03.08.2020 року, за якою у Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с.15,18-19).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач надавав відповідачу комунальні послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно норм Житлового кодексу України власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги затвердженими в установленому порядку тарифами. Повнолітні члени сім`ї наймача/власника, які проживають разом з ним у квартирі, користуються нарівні з наймачем/власником усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Тобто, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно правової позиції постанови ВСУ від 30.10.2013р. по справі №6-59цс13 та Постанови Верховного Суду України від 20.04.2016р. по справі №6-295Іцсі5 споживач зобов`язаний оплатити послугу, якщо він фактично користувався ними. Отже, між боржником та стягувачем встановилися договірні відносини з приводу надання та користування теплової енергії.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно п.п. 1.3.3 п.1 Договору найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання від 03.08.2020 року зазначено, що наймач зобов`язується у встановлені терміни укладати відповідні договори та своєчасно вносити плату за користування житлом, комунальні та інші послуги, економно використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Строк тимчасового користування відповідачем кімнатою № НОМЕР_2 , яка знаходиться в будинку тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_4 , зазначений з 03.08.2020 року по 03.08.2021 року. Проживання відповідача у вказаному житлі після 03.08.2021 року останньою не спростовується.

Щодо тверджень відповідача стосовно того, що вона у 2022 році евакуювалась з дитиною до Германії та не проживала у найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а отже не повинна нести обов`язок по сплаті за комунальні послуги за цей період, а також щодо відсутності опалення в її житлі в опалювальний сезон 2022-2023 років, суд зауважує про таке.

Відповідно до п. 40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, споживач не звільняється від оплати послуги на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. Також, Споживач не звільняється від оплати послуги у разі самовільного (без дотримання встановленої законодавством процедури) відключення (відокремлення) квартири або приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлялася від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи зверталася до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п.34 індивідуального договору).

Відповідачем суду не надано достовірних доказів оплати вартості послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, а тому суд вважає, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До матеріалів справи позивачем наданий розрахунок ціни позову, в якому зазначено суми індексу інфляції та 3% річних.

Щодо розміру заборгованості суд зауважує про таке.

Згідно позову позивач заявляє про існування у відповідача заборгованості в загальній сумі 11101,44 грн., яка складається із: заборгованості за теплову енергію за період 01.01.2020р. до 31.01.2024р. у сумі 9038,97 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.01.2020р. до 31.01.2024р. у сумі 662,93 грн.; інфляційних втрат у сумі 1043,10 грн. та 3% річних у сумі 356,44 грн. за період 01.01.2020р. до 24.02.2022р, що підтверджено витягом з особового рахунку № НОМЕР_1 .

Однак, до матеріалів справи позивачем доданий розрахунок заборгованості з серпня 2020 року по листопад 2023 року. Розрахунків заборгованості за періоди з січня 2020 року по липень 2020 року, та з грудня 2023 року по січень 2024 року суду не надано.

Крім того, згідно договору найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання від 03.08.2020 року відповідач ОСОБА_1 почала проживати у кімнаті АДРЕСА_3 , з 03.08.2020 року, отже не несе відповідальності за виникнення заборгованості в період з січня 2020 року по липень 2020 року.

Згідно витягу з реєстру Дружківської територіальної громади від 05.06.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.07.2023 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Враховуючи наведене, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , утворену в період з 03.08.2020 року по 10.07.2023 року.

Разом з тим, відповідач заявила про застосування строків позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3, 4, 5 статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається уразі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3).

Представник позивача надала позовну заяву до суду 11 березня 2024 року.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем комунальні послуги за період з 11.03.2021 року по 10.07.2023 року.

Щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає про наступне.

Сума заборгованості за період з 11.03.2021 року до 24.02.2022 року складає 2 982 грн. Розмір штрафних санкцій розраховується на підставі даних Державної служби статистики України.

Таким чином, індекс інфляції за березень 2021 складає 101,70, квітень 2021 - 100,70, травень 2021 - 101,30, червень 2021 - 100,20, липень 2021 - 100,10, серпень 2021 - 99,80, вересень 2021- 101,20, жовтень 2021 - 100,90, листопад 2021 - 100,80, грудень 2021 - 100,60, січень 2022 - 101,30, лютий 2022 - 101,60.

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період IIc (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.10668890

Інфляційне збільшення:

2 982,00 x 1.10668890 - 2 982,00 = 318,15 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання з 11.03.2021 до 24.02.2022; кількість днів у періоді - 351.

Розмір 3% річних:

2 982,00 x 3 % x 351 : 365 : 100 = 86,03 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідача заборгованість за постачання теплової енергії за період з 11.03.2021 року по 10.07.2023 року в розмірі 6405,03 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 11.03.2021 року по 10.07.2023 року у сумі 476,12 грн., інфляційні втрати у сумі 318,15 грн. та 3% річних у сумі 86,03 грн. за період з 11.03.2021 року до 24.02.2022 року.

При цьому суд не приймає доводи відповідача, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних стягненню не підлягають відповідно до Постанови КМУ №206, якою визначено, що в умовах воєнного стану до його припинення чи скасування забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Тобто цією постановою встановлена заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, що виникла саме в період воєнного стану, тобто до 24.02.2022 року.

У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1589,82 грн., а також витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу, в сумі 42 грн.

Разом з тим, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на отримання витягу в сумі 35 грн. не підлягають стягненню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання представником позивача вказаного витягу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. 162 ЖК України, ст.ст. 526, 256, 257, 261, 625 ЦК України, ст.ст.10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (ПАТ «Банк «Український капітал», код банку 320371, номер рахунку: 00, IBAN НОМЕР_4 , ) заборгованість за теплову енергію за період з 11.03.2021 року по 10.07.2023 року в сумі 6405 (шість тисяч чотириста п`ять) грн. 03 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 11.03.2021 року по 10.07.2023 року у сумі 476 (чотириста сімдесят шість) грн. 12 коп., інфляційні втрати в сумі 318 (триста вісімнадцять) грн. 15 коп., 3 % річних в сумі 86 (вісімдесят шість) грн. 03 коп.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (ПАТ «Банк «Український капітал», код банку 320371, номер рахунку: 00, р/р НОМЕР_4 , ) судові витрати в розмірі 1589,82 грн., а також витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу, в сумі 42 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.Є. Дубовик