Номер провадження 2/754/4671/24
Справа №754/9662/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 16.06.2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач, відповідач деякий час на власний розсуд перераховував їй грошові кошти на утримання малолітнього сина, однак з березня 2024 року припинив приймати участь у фінансовому утриманні дитини, будь-які її усні звернення з цього приводу не приймає до уваги, ігнорує їх, усі витрати, пов`язані з утриманням, вихованням, розвитком та лікуванням дітей вона несе самостійно.

Посилаючись на викладені обставини, а також на не, що добровільно домовитись з відповідачем про сплату аліментів не вдається, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4частини від всіх видів доходу, щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви та до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5350 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 09.07.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримла та просила задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав, в частині стягнення витрат на правову допомогу заперечував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2012 року, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.06.2023 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні також встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, малолітній син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини.

Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Суд керується виключно інтересами дитини та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує і визнання відповідачем позову.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 28.06.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнена від сплати судового збору за подання цього позову.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, тому суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 605,60 грн.

Згідно положень ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких належить зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до інших видів правової допомоги належить види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Глава 52 ЦК України регулюються загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки мають бути сплачені.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачу ОСОБА_3 надавала адвокат Микитишин О.М.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем представником позивача надано: 1) договір про надання правничої допомоги № 30/2024 від 05.06.2024 року; 2) додаток № 1 до вказаного договору від 05.06.2024 року від 05.06.2024 року; 3) Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №30/2024 від 05.06.2024 року від 18.06.2024 року; 4) квитанція №000-01/24 на оплату послуг з надання правничої допомоги від 05.06.2024 року.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.06.2024 року, позивачу були надані наступні види правової допомоги: надання правничої консультації по спірному питанню - вартість 850,00 грн.; підготовка позовної заяви про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та оформлення її у відповідності до вимог ЦПК України - вартість 4500,00 грн.

Що ж стосується витрат на правову допомогу, то суд приймає до уваги предмет позову стягнення аліментів на утримання дитини, той факт, що дана категорія справ відноситься до категорії малозначних справ, не представляє жодних складнощів у її підготовці та поданні позову. При цьому суд приходить до висновку, що вказаний вище розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи, часом адвоката, витраченим на підготовку позовної заяви, вимогами розумності та справедливості. При цьому задоволення позову не впливає на пропорційність задоволених вимог, оскільки судом стягнуто аліменти у заявленому розмірі, зміні підлягає лише вирішення питання щодо порядку їх подальшого стягнення відповідно до норм СК України.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, надані докази понесених судових витрат не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд погоджується частково з доводами відповідача вирішення питання судових витрат, однак не вбачає підстав для їх повного задоволення, оскільки відсутні підстави для відмови у стягненні судових витрат у повному обсязі, як просить відповідач у судовому засіданні. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають до розподілу між сторонами пропорційно задоволених вимог та вимог розумності і справедливості до 2675 грн.

Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню частково понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2675 грн., в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат у справі, що складаються із витрат на оплату професійної правничої допомоги адвокату.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.75, 77, 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.4, 10, 76, 141, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 червня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 2675 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, ІПН НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: