23.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/9274/24
Провадження № 2-о/205/242/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бородавки А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місців, яким визначити визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування)кривднику ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що заявниця перебувала з 23.10.1999 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від сумісного шлюбу мають дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та двох повнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_4 . Всі вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . 09.05.2024 року ОСОБА_2 подав до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов про розврвання шлюбу. Після подання позову про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 став кожний день вчиняти відносно неї ОСОБА_1 дії, які мають ознаки психологічного та фізичного насильства: проявляти агресію, висловлюватися нецензурною лайкою, погрожувати примусовою госпіталізацією до психіатричної лікарні. Все це відбувається на очах неповнолітньої доньки. Він також провокує бійки з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , псує майно та наносить тілесні ушкодження заявниці. 21.05.2024 року інспектором поліції був винесений терміновий забороний припис серії АА №163516 стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборони в будь якій спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 на 2 доби, з 21:30 год. 21.05.2024 року до 23-30 год. 23.05.2024 року. Згідно Постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року по справі № 205/7099/24 ОСОБА_2 був притягнений до адміністративної відповідальності (штраф). 05.06.2024 року інспектором поліції був винесений терміновий заборонний припис серія АА № 390898 стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборона в будь якій спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 на 10 діб, з 21-55 год. 05.06.2024 року до 21-55 год. 15.06.2024 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила накласти обмежувальний припис стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 . На запитання судді повідомила, що в сім`ї часто відбуваються сварки, ініціатором яких є її чоловік, який постіно чинить психологічний тиск. На питання суду додатково зазначила, що забороні приписи ОСОБА_2 не порушував та іншого житла придатного до проживання у власності не ОСОБА_9 не вона не мають.

Свідок ОСОБА_5 , який є сином заявниці та заінтересованої особи, у судовому засіданні зазначив, що останнім часом батько повертаючись додому з роботи, починає вчиняти скандали, виражатися нецензурною лайкою, погрожує вигнати їх з матерю з будинку. Також були випадки коли батько підімав руки і на них з братом, проте з цього приводу не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Останні 2-3 тижні вдома не проживає. Крім того у батька зявилась інша жінка.

Свідок ОСОБА_6 , який є сином заявниці та заінтересованої особи, у судовому засіданні повідомив, що батько погано ставиться до всієї родини, підтвердив випадок щодо бійки між батьком та братом ОСОБА_10 . В травні 2024 році викликали поліцію з приводу того, що батько кидався з кулаками на матір та нецензурно ображав. На запитання суду, щодо виконання заборонених приписів, зазначив, що батько не порушував їх.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні факти вчинення насильства по відношенню до ОСОБА_1 заперечив. Посилався на те, що впочалося всі розлади сімейні, коли дружина залишила роботу. Щоб уникнути конфлікти, він почав уходити із дому. Проте жінка почала налаштовувати дітей проти нього. На сьогодні він не має можливості бачитися з неповнолітньою донькою, у зв`язку з чим звернувся до органів опіки та піклування з відповідною заявою. На даний час винаймає квартиру, іншого майна у власності не має. Додатково зазначив, що на дружину ОСОБА_1 також були складені заборонні приписи.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23.10.1999 року було укладено шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійської районної ради, про що зроблено актовий запис №473.

Від даного шлюбу у них народились діти: сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 року по справі №205/5487/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення в законну силу не вступило.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_2 від 21.05.2024 року серії АА № 163516, 21.05.2024 року приблизно о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 , 1978 р.н. вчинив домашнєє насильство фізичного та психологічного характеру. Постраждалою особою зазначено ОСОБА_1 Гр. ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати із потерпілою строком на 2 доби з 21:30 год. 21.05.2024 до 21:30 год. 23.05.2024.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_2 від 05.06.2024 року серії АА № 390899, 05.06.2024 року приблизно о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 , 1978 р.н. вчинив домашнєє насильство фізичного та психологічного характеру. Постраждалою особою зазначено ОСОБА_1 ОСОБА_2 заборонено на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати із потерпілою строком на 10 діб з 21:55 год. 05.06.2024 до 21:55 год. 15.06.2024.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року ОСОБА_2 , 1978 р.н. визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 238,00 грн.

Також матеріали справи містять забороний припис стосовно ОСОБА_1 від 21.05.2024 року серії АА № 214814, де зазначено, що 21.05.2024 року приблизно о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчиняла домашнєє насильство фізичного та психологічного характеру. Постраждалою особою зазначено ОСОБА_2 Гр. ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати із потерпілим строком на 2 доби з 21:30 год. 21.05.2024 до 21:30 год. 23.05.2024.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_1 від 05.06.2024 року серії АА № 390898, 05.06.2024 року приблизно о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинила домашнєє насильство фізичного та психологічного характеру. Постраждалою особою зазначено ОСОБА_2 Гр. ОСОБА_1 заборонено на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати із потерпілим строком на 10 діб з 21:55 год. 05.06.2024 до 21:55 год. 15.06.2024.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 06.10.2023 року, ОСОБА_2 , 1978 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно Довідки про реєстрацію місця проживання №7562 від 15.11.2019 року, ОСОБА_4 , 2012 р.н. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Витягам з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_6 , 2001 р.н. та ОСОБА_5 , 2001 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

З інформації з Державного реєстру речових прав за №324693205 від 03.03.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :08:111:0021, площе. 0,0402.

Відповідно Договору купівлі-продажу, який був укладений 10.09.2003 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотарільного округу Семенюк В.В., ОСОБА_2 купив у ОСОБА_12 53/100 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці площею 784 кв.м.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , пояснили, що відносини в сімї погрішилися з появою у батька іншої жінки, після чого батько почав провокувати сварки.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

В силу вимог ч.1 ст.350-2 ЦПК заява про видачу обмежувального припису може бути подана,у тому числі, батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України"Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 350-6 ЦПК встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з вимогами ч. 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з вимогами п. 3 ч.1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В силу вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства щодо неї, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому у зв`язку із не вчиненням щодо останнього обмежувального припису.

Сам факт звернення заявниці до правоохоронних органів стосовно неправомірних дій ОСОБА_2 відносно неї, свідчить про наявність конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо заявниці психологічне та фізичне насильство, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом у судовому засіданні встановлено, що останні 2-3 тижні ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_2 . Не переслідує заявницю, не розшукує її особисто та через третіх осіб.

Притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 10.06.2024 року, та термінові забороні приписи від 21.05.2024 та 05.06.2024 відносно ОСОБА_2 щодо заборони на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_1 строком на 2 доби та відповідно на 10 діб, самі по собі, не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства щодо неї, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому у зв`язку із не вчиненням щодо останньої обмежувального припису.

Крім того, забороні приписи також винесені стосовно ОСОБА_1 від 21.05.2024 та 05.06.2024 щодо заборони на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_2 строком на 2 доби та відповідно на 10 діб.

Отже суд в даних випадках не вбачає будь-якого домашнього насильства відносно заявниці ОСОБА_1 .

З пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 останні часи беребувають в конфліктних сімейних віносинах.

В обґрунтування вчинення психологічного та фізичного насильства заявниця зазначає, що між нею та ОСОБА_2 . склались неприязні відносини через те, що він має іншу жінку протягом тривалого часу, також стверджує, що ОСОБА_2 постійно вчиняє щодо неї залякування, щодо залишення її з дітьми без житла.

Водночас, на підтвердження застосування психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 до заявниці, остання не надала суду жодних належних доказів. (висновків експерта за результатами медичних експертиз, які б свідчили про наявність у неї тілесних ушкоджень та, що саме заподіювачем таких тілесних ушкоджень є ОСОБА_2 , можливі електронні докази у вигляді смс-повідомлення та запису телефоних розмов, тощо).

Наведені обставини свідчать про виникнення конфлікту на побутовому рівні, неприязних відносин між сторонами, однак не підтверджують факт постійного, систематичного вчинення психологічного або фізичного насильства ОСОБА_2 відносно заявниці, що в даному випадку є одним із визначальних факторів при вирішенні питання, щодо видачі обмежувального припису.

У суді не доведено ризиків, які можуть настати у разі незастосування стосовно заінтересованої особи обмежувального припису.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, те, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявниця не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 3, 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 354,355, 350-1, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.07.2024 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_4 .

Суддя: Н.О. Бізяєва