Справа № 524/1897/23
Провадження № 2/399/18/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович, Онуфріївська територіальна громада Олександрійського району Кіровоградської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович, Онуфріївська територіальна громада Олександрійського району Кіровоградської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно.

Позов мотивує тим, що вона та відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцями їх батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадковим майном є: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 82, 2 кв.м., загальною площею 280, 3 кв.м., огорожі, розташованих на приватизованій земельній ділянці, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області 15.03.2006 року, зареєстрованого в КП «Світловодське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.03.2006 року в книзі 3 за № 438.

17.10.2006 року її брат, відповідач ОСОБА_5 , подав заяву до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на все майно. 17.11.2008 року позивач та відповідач ОСОБА_5 , подали заяву до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, що складається з квартири АДРЕСА_2 .

15.03.2010 року та ОСОБА_5 , подали заяву до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

15.03.2010 року позивач ОСОБА_3 з відповідачем ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори в якому зазначено, що майно їх батька ОСОБА_6 ділиться між ними по та кожний з них отримує у спадщину майно яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 82,2 кв.м, загальною площею 280, 3 кв.м, огорожі розташованих на приватизованій земельній ділянці, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області 15.03.2006 року, зареєстрованого в КП «Світловодське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.03.2006 року в книзі № 3 за № 438.

На початку 2023 року переглядаючи інтернет сторінку ОЛХ позивач натрапила на оголошення з продажу належного їй на праві спільної часткової власності будинку АДРЕСА_1 . Зателефонувавши по вказаному в оголошенні мобільному телефону, чоловік представився ОСОБА_7 та повідомив, що він є власником вказаного житлового будинку з 2022 року, та що вказаний будинок він придбав у ОСОБА_5 . Дізнавшись про дані обставини, позивач почала пошуки свої документів на вищевказаний житловий будинок, які перебували разом з іншими документами в кімнаті померлого батька, та виявила їх відсутність.

На підтвердження належності позивачу права власності на 1/2 частину вищезгаданого житлового будинку позивач звернулася до КП «Світловодське міжміське бюро технічної інвентаризації» від якого отримала архівну довідку, про те що станом на 01.01.2013 року за нею зареєстровано 1/2 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори 15.03.2010 року. Також на її запит отримано технічний паспорт.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналась, про те що 31.03.2017 року державним реєстратором Онуфріївської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , та вказано розмір частки -1. Підставою виникнення права власності, як зазначено в реєстрі є виписка з погосподарської книги, серія та номер 168, видана 15.03.2017 року Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, та технічний паспорт 10/592, виданий 23.03.2017 року ПП БТІ «Кассіопея».

Вказана державна реєстрація була проведена відповідно до положень ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції закону станом на 31.03.2017 року) відповідно до якої для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. У наданому ОСОБА_5 технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок, зазначено рік забудови 1990 рік.

Зазначила, що відповідач ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент закінчення будівництва ОСОБА_5 виповнилось 16 років, що в свою чергу підтверджує незаконні дії останнього, оскільки останній відповідно до положень Цивільного кодексу України не набув повної цивільної дієздатності, та не мав ані прав ані змоги самостійно звертатися до органів з метою отримання дозвільних документів для будівництва будинку.

Також позивач дізналась, про те, що 24.03.2017 року державним реєстратором Онуфріївської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :51:005:0053, площею 0, 25 га за ОСОБА_5 , та вказано розмір частки -1. Підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку вказано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ №805736, виданий 09.02.2012 року виданий Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області. Дана обставина вказує на те, що майно вибуло із власності позивача поза її волею.

10.11.2020 року виконкомом Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області ОСОБА_5 видана довідка про те, що станом на 11 листопада 2020 року в будинку, розташованому в АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає. Власником даного будинку являється ОСОБА_5 .

13.11.2020 року між відповідачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинським О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2186.

На день звернення до суду з позовом житловим будинком та земельною ділянкою заволодів відповідач ОСОБА_4 , якому позивач не продавала свою частину майна отриману у спадщину.

Таким чином, маючи 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , протягом 2017 року ОСОБА_5 за допомогою державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Момот М.В. здійснюється реєстрація вказаного будинку одноособово за ОСОБА_5 а надалі - відчуження на користь третьої особи.

При цьому, позивач не була обізнана про державну реєстрацію права власності на будинок, 1/2 частку на яку вона має, за ОСОБА_5 .

З метою повернення їй 1/2 частини земельної ділянки та житлового будинку, позивач звертаюся до суду в порядку цивільного судочинства за захистом моїх прав.

Зазначила, що за відсутності її, як співвласника, згоди було здійснено розпорядження об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Так, при укладанні договору купівлі-продажу від 13.11.2020 року було здійснено відчуження об`єкту нерухомого майна, шляхом незаконної реєстрації за ОСОБА_5 , яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , чим було порушено права позивача, як співвласника житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Також зазначила, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20 вересня 2023 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву в якому він позов ОСОБА_3 не визнав та просив в його задоволенні відмовити вважаючи його безпідставним. Також у відзиві зазначив, що позивач невірно встановила фактичні обставини у справі, що тягне за собою помилкові позовні вимоги.

Про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спадкоємцями спільного батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану обставину відповідач не заперечує.

На думку, позивача, спадковим майном є: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літера А, житловою площею 82, 2 кв. м., загальною площею 280, 3 кв. м.. огорож розташованих на приватизованій земельній ділянці що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстроване 15.03.2006 року в КП «Світловодське міське бюро технічної інвентаризації» в книзі № 3 під № 438 )

Всі позовні вимоги позивача ОСОБА_3 направлені до відповідача, до кого саме не зрозуміло та не конкретизовано. При цьому вибраний позивачем спосіб захисту є невірним, оскільки цей спосіб захисту безпосередньо порушує його майнові права, як добросовісного набувача нерухомого майна. На підставі ч. 1 п. 2 статті 614 ЦК України, зазначено: «....Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжили всіх залежних від неї заходів щодо належні виконання зобов`язання.» Зазначена норма вказує, що відповідач не є належним відповідачем по справі, оскільки він ніяким чином не міг порушити спадкові права ОСОБА_8 . При цьому відповідач не знав та не міг знати про спадковий спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . При укладенні договору купівлі-продажу від 13.11.2020 року ним (покупцем) були передані гроші (продавцю), надані чинні документи та було дотримано необхідну процедуру.

Відповідач вважає, що треба брати до уваги підстави та мотиви регулювання подібних правовідносин, які були відображені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року, справа № 925/1351/19, провадження № 12-35гс21. Вказана практика Великої Палати Верховного Суду свідчить про невірний вибраний спосіб захисту позивачем. А саме, позивачка не оскаржує чинні документи, які були використані в подальшому для договору купівлі-продажу спірного будинку АДРЕСА_1 , а намагається завдати йому матеріальної шкоди та позбавити його права власності на куплений будинок. На думку відповідача позивачка повинна була оскаржувати: - реєстрацію права власності від 24 березня 2017 року, яке було зареєстроване державним реєстратором Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області на земельну ділянку площею 0, 25 га за ОСОБА_5 з кадастровим номером :51:005:0053 та реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вище зазначений будинок, набутий ним 31 березня 2017 року. Перевірити законність внесення до реєстру речових прав інформації про право власності та законності отримання виписки з господарської книги, серії та номер 168, яка видана була 15.03.17 року Успенською сільською радою, Онуфріївського району Кіровоградської області та технічний паспорт 10/592, який виданий був 23.03.17 року ПП БТІ «Кассіопея».

В рамках оскарження права власності на будинок та земельну ділянку перевірити правомірність видачі довідки від 10.11.2020 року виконкомом Успенської сільської ради Онуфріївського району про те, що станом на 11.11.2020 року за вище вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав, а також те, що власником вказаного будинку є ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_4 вважає, що дії позивача були неправомірними, оскільки тягар утримання майна покладається на власника, а саме 15.03.2010 року позивач разом з ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом і тільки на початку 2023 року ОСОБА_3 із соціальних мереж дізналася, що будинок разом із прилеглою ділянкою належить йому, отже позивач 13 років взагалі не був за адресою свого спадкового майна, не підтримував це майно у придатному стані, не ремонтував його. Припустив, що позивачка своєю бездіяльністю зіпсувала своє спадкове майно, довела будинок до непридатності та аварійності, що унеможливило його подальше використання. При цьому, на його думку її рідний брат ОСОБА_5 , вимушений був рятувати своє спадкове майно від безвідповідальних дій сестри, оскільки він проводив відбудову та ремонт цього будинку, які і в подальшому відповідач. На думку відповідача, належним відповідачем у цій справі є рідний брат позивача ОСОБА_5 , який повинен відшкодувати 1/2 спадкового майна позивачці, а не відповідач ОСОБА_4 , оскільки він являюсь добросовісним покупцем який заплатив гроші за вказаний будинок та прилеглу до нього земельну ділянку.

27 вересня 2023 року третьою особою ОСОБА_9 подано письмові пояснення згідно яких ним приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, 13.11.2020 року за р. № 2186 було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . При посвідченні вказаного договору купівлі-продажу, ним виконані всі без виключення, дії, необхідні для посвідчення договорів купівлі-продажу, у відповідності до цивільного законодавства України та нотаріального процесу. Оспорюваний договір купівлі-продажу був посвідчений із дотриманням норм чинного законодавства. При посвідченні вказаного договору купівлі-продажу ним було роз`яснено всі норми діючого законодавства, що регулюють укладений правочин.

На підтвердження свого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку Продавцем ОСОБА_5 було надано наступні документи: виписка з погосподарської книги, видана Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області 15.03.2017 року № 168 (в якій зазначено, що згідно погосподарської книги № 4, особового рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_5 в с. Успенка належить житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Онуфріївською селищною радою Кіровоградської області, 04.04.2017 року, № 84186378 (власник - ОСОБА_5 ); державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 805736. виданий відділом Держкомзему у Онуфріївському районі Кіровоградської області 09.02.2012 року (власник - ОСОБА_5 ); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Онуфріївською селищною радою Кіровоградської області, 29.03.17 року, № 83733845 (власник - ОСОБА_5 ).

Державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку, було проведено в 2017 році державним реєстратором Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Момотом Михайлом Вікторовичем.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 глави 2 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «при посвідченні правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Ним, приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу, було зроблено перевірки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що було сформовано відповідні інформаційні довідки: №№ 232369754, 232376630, 232377873, 232378700. 232381583 від 13.11.2020 року, а також перевірено відсутність податкових застав, про що сформовано Витяг і Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) № 69240181 від 13.11.2020 року, а також перевірено відсутність заборон за даними Єдиного реєстру боржників.

Дружина продавця ОСОБА_10 подала заяву про згоду чоловіку ОСОБА_5 на продаж житлового будинку та земельної ділянки, що являються спільною сумісною власністю подружжя, справжність її підпису засвідчено ним.

Отже перед підписанням та посвідченням договору купівлі-продажу, він нотаріус, зробив всі необхідні перевірки щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта права власності нерухомого майна. Оспорюваний договір купівлі-продажу був посвідчений на підставі актуальних даних, що містяться в наданих документах та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На момент посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу не існувало підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ст. 49 Закону України Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. В задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 22 березня 2024 року підготовче провадження закрито а справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позов неподавав.

Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився причини неявки не повідомив, подав до суду письмові пояснення в яких просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Онуфріївської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності № 95 від 23 лютого 2006 року, видане виконавчим комітетом Успенської сільської ради ОСОБА_6 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 /т. 1, а.с. 9/.

Крім того, ОСОБА_6 був власником земельної ділянки розміром 0, 26 га для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, яка знаходиться на території Успенської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю /т, 1 а.с. 10, 11/.

Право власності на житловий будинок за ОСОБА_6 було зареєстровано в Світловодському буро технічної інвентаризації, реєстр № 438-3 від 15.03.2006 року /т. 1, а.с. 12-14/.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 вид. ІНФОРМАЦІЯ_3 позавачка є дочкою померлого ОСОБА_6 /т. 1, а.с. 20/.

В подальшому, позивач 24 листопада 2007 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 /т, 1 а.с. 21/.

15 березня 2010 року позивачем ОСОБА_3 було подано заяву про прийняття спадщини до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 / т. 1, а.с. 15/.

29 грудня 2009 року позивачем ОСОБА_3 замовлено та Світловодським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Розмір частки власності ОСОБА_13 /т 1, а.с. 16-18/.

15 березня 2010 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ципко Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємцями у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_5 на частини спадщини та дочка ОСОБА_3 на частини спадщини. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_3 , а.с. 33-36/.

Згідно виписки з погосподарської книги № 168 від 15.03.2017 року видної виконавчим комітетом Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в по господарській книзі № 4 особового рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_5 в с. Успенка належить житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельна ділянка розміром 0, 2807 /т. 1, а.с. 37 /.

24.03.2017 року державним реєстратором Онуфріївської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :51:005:0053, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , та вказано розмір частки -1 /т. 1, а.с. 38/.

31.03.2017 року державним реєстратором Онуфріївської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , та вказано розмір частки -1. Підставою виникнення права власності, як зазначено в реєстрі є виписка з по господарської книги, серія та номер 168, видана 15.03.2017 року Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, та технічний паспорт 10/592, виданий 23.03.2017 року ПП БТІ «Кассіопея» /т. 1, а.с. 39-50/.

9 лютого 2012 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0, 25 га на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області /т. 1, а.с. 51, 52/.

Згідно довідки Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в будинку , розташованому по АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає. Власником будинку являється ОСОБА_5 /т. 1, а.с. 53/.

13 листопада 2020 року між відповідачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинським О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2186 /т. 1, а.с. 54-57/.

Згідно архівної довідки № 107 Світловодського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за архівними даними СКМБТІ, станом на 01.01.2013 року зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по частині /т. 1, а.с. 58/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.11.2020 за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на житловий будинку, з надвірними будівлями, та земельну ділянку площею, 25 га з кадастровим номером :51:005:0053 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а.с. 76-84/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на частину житлового будинку, з надвірними будівлями, та земельну ділянку площею, 25 га з кадастровим номером :51:005:0053 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_14 не зареєстровано /т.2, а.с 85-91/.

В судовому засіданні було досліджено спадкову справу № 1044/06 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 /т. 2, а.с. 182-217/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 27.09.2006 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /т. 2, а.с. 184 на звороті/.

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 прийняли його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 /т. 2, а.с. 184, 186, 206/

Згідно свідоцтва про право власності № 95 від 23 лютого 2006 року, видане виконавчим комітетом Успенської сільської ради ОСОБА_6 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 /т. 2, а.с. 207/.

Крім того, ОСОБА_6 був власником земельної ділянки розміром 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, яка знаходиться на території Успенської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю /т, 2 а.с. 209/.

15 березня 2010 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ципко Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємцями у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_5 на частини спадщини та дочка ОСОБА_3 на частини спадщини. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1 /т. 2, а.с. 216/.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, главою 86 ЦК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Пункт 23 даної Постанови вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно положень ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що на час купівлі спірного житлового будинку державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ципко Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємцями у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_5 на частини спадщини та дочка ОСОБА_3 на частини спадщини. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1

Згідно із ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 11296 ЦК України).

ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спірного житлового будинку. Надалі вона від цієї спадщини не відмовилася.

Лише власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року (справа № 6-164цс12) у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування майном виникають після відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст. 1299 ЦК України).

У постанові від 15 липня 2020 року (справа № 355/340/17-ц) Верховний Суд роз`яснив, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

З урахуванням положень глави 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування» та глави 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину», спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження спадкоємця виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку. Таку правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року (справа № 676/1958/ 16-ц).

Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року (справа № 523/3522/16-ц) роз`яснив, що законодавство розмежовує поняття виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця.

З урахуванням встановленого, суд прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_3 успадкувала за законом право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , відчуження житлового будинку в цілому порушує її права, які підлягають судовому захисту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації суд вважає, що оспорюваний договір купівлі-продажу є недійсним відповідно до частин першої, другої статті 203 та частини першої статі 215 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 успадкувала за законом 1/2 частину спірного житлового будинку. Відчуження ОСОБА_5 житлового будинку в цілому порушує права ОСОБА_3 , які підлягають судовому захисту. Суд вважає, що визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу спірного житлового будинку та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень від 13.11.2020 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 є ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_3 , оскільки право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0, 25 га з кадастровим номером :51:005:0053 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити, оскільки позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що після набрання законної сили рішенням суду, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу від 13.11.2020 року та скасовано державну реєстрацію речового права позивач ОСОБА_3 буде позбавлена можливості зареєструвати своє спадкове право в установленому законом порядку, тому позов в цій частині є передчасним.

Керуючись ст.ст.12, 13, 53, 54, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович, Онуфріївська територіальна громада Олександрійського району Кіровоградської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений 13.11.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинським Олександром Юрійовичем, зареєстровано в реєстрі за № 2186.

Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.11.2020 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 житлового будинку, з надвірними будівлями, та державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.11.2020 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 , земельної ділянки площею, 25 га з кадастровим номером :51:005:0053 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 25 червня 2024 року.

Суддя М.М. Лях