Справа № 710/689/24 Провадження № 2/710/336/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2024 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
Головуючого судді Cивокінь С.С.,
секретаря судового засідання Шпиці О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Шпола в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 10.07.2021 відповідач підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті http: // a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься прохання розглянути справу за відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував. Крім того подав клопотання про розгляд справи без участі представника.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 15.05.2024, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цієї цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області 29.07.2024 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням по справі, однак, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ- БАНК» (а.с.37 - 41).
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.02.2022 року Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ-БАНК» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 інші види грошового посередництва (а.с.35 зворот-36).
Згідно витягу з Державного реєстру банків від 16.08.2021 №ДРБ-000007 Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ - БАНК» має чинну банківську ліцензію. Дата внесення до Державного реєстру банків 30.10.1992. (а.с.37).
Відповідно до змісту анкети -заяви від 18.03.17, яка підписана сторонами: ОСОБА_1 , та представником АТ «АКЦЕНТ - БАНК» , «дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування розташованими в рекламному буклеті, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту: www. a-bank. com.ua» (а.с.9).
Випискою по картці, за період з 10.07.2021-22.04.2024, підтверджується факт користування кредитними коштами, які були надані ОСОБА_1 . Із наданої виписки вбачається, що позичальник активно користувався наданими йому кредитними коштами та періодично здійснював погашення заборгованості. (а.с.12-22).
Відповідно до довідки за картами б/н та без дати, виданої АТ «Акцент-Банк», повідомляється, що гр. ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 і видано наступні картки: № НОМЕР_2 строком дії до липня місяця 2027. (а.с.23).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було підписано анкету -заяву від 18.03.2017 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку. В анкеті - заяві серед іншого зазначено, що « дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування розташованими в рекламному буклеті, складають між мною та банком про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www. a-bank. com.ua». В заяві також містяться персональні дані відповідача. Цією заявою відповідач висловив згоду про укладення кредитного договору та особистим підписом засвідчив свою згоду (а.с.9). Відповідач не заперечив факт підписання цієї анкети -заяви.
Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідачем не спростований, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому позов в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту потрібно задовольнити.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками.
В той же час Анкета - заява від 18.03.2017 не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору в розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві. В наданій Анкеті заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку не вказаний кредитний ліміт, який надається клієнту, а також не визначено який вид картки має отримати відповідач підписавши цю анкету заяву, розмір відсоткової ставки, порядок повернення кредиту.
Отже, цей витяг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2017 року шляхом підписання відповідної Анкети заяви.
Така позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03.07.2019). Подібні висновки містяться і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.08.2020 справа № 188/1815/17.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №182/1806/17 від 07.08.2019.
Згідно з правовою позицією Верховного суду України сформованих у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.06.2015 року у справі № 6-698цс15, від 01.07.2015 року у справі №6-757цс15.
Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.08.2019, справа №182/1806/17 зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивачем до позовної заяви доданий паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 10.07.2021 року.
Із змісту паспорту споживчого кредиту вбачається, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такий висновок міститься у Постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 справа № 393/126/20.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем, у відповідності до частини 8 ст.175 ЦПК України, не зазначалися докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Проте матеріали справи не містять доказів про конкретні умови кредитування які були оформлені із відповідачем в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Оскільки позивач у встановленому законодавством порядку не довів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у вигляді відсотків у сумі 3754,83 грн не можуть бути задоволені.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 2796,05 грн, що становить 92,34 % від суми 2796,05 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 207, 208, 526, 530, 546, 549, 611, 625, 626, 627, 628, 1048, 1054 ЦК України, .ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Шполянського
районного суду С.С. Сивокінь