ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1397/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/786/24 Категорія: 304090000 Борєйко О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Колотило Л.М. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.06.2024 (повний текст складено 24.06.2024, суддя в суді першої інстанції Борєйко О.М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у лютому 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору №445172-КС-001 про надання кредиту від 22.01.2022 в розмірі 78 443,87 грн., мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконав належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість, що складається з прострочених платежів по тілу кредиту 31 303,54 гривні; прострочених платежів по процентах 42 311,88 гривень; прострочених платежів за комісією 4 828,45 гривень, про стягнення якої порушено питання в даній справі.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.06.2024 позов у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість тверджень позивача про прострочення повернення позичальником отриманих по договору кредитних кошів та нарахованих на них відсотків.

Представником відповідача 24.07.2024 подано на вказане рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги у справі задовольнити частково та стягнути кредитну заборгованість в сумі 23000 грн., а в задоволенні решти вимог відмовити.

В обґрунтування вказано на те, що за приписами ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування відсотків за користування кредитними коштами на час перебування позивальника на військовій службі, як у даному випадку, є протиправним. Нарахування комісії за користування кредитом здійснено на підставі несправедливих умов договору, в силу чого вони є недійсними. Відповідач отримав від позивача кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн., сплатив 27 000,00 грн., отже непогашеною частиною заборгованості залишилися кошти в сумі 23 000,00 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 78 443,87 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 22.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 445172-КС-001 в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті позивача.

Відповідно до п.1 договору про надання кредиту від 22.01.2022 позивач надає відповідачу кредит в розмірі 50 000 гривень строком до 09.07.2022 на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 0,86645542% в день (фіксована ставка). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.

Згідно п.2 договору про надання кредиту від 22.01.2022 протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту, згідно з графіком платежів.

22.01.2022 позивачем виданий відповідачу кредит в розмірі 50 000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 11.01.2024 про надання ТОВ «БІЗПОЗИКА» послуг з переказу грошових коштів та успішне проведення платежів в розмірі 50 000 гривень.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, станом на 09.01.2024 заборгованість останнього перед позивачем становить 78 443,87 гривні, в тому числі сума прострочених платежів по тілу кредиту 31 303,54 гривні; сума прострочених платежів по процентах 42 311,88 гривень; сума прострочених платежів за комісією - 4 828,45 гривень.

Вимоги про стягнення вказаних сум є предметом розгляду в цій справі.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Факт наявності між сторонами справи правовідносин відповідного змісту, що регламентуються чинним кредитним договором від 22.01.2022, при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.

Крім того, частиною 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

У матеріалах справи на а.с.158 наявна довідка від 02.08.2022, видана відповідачу ОСОБА_1 про те, що він з 23.07.2022 по теперішній час проходить військову службу.

З аналізу змісту вказаної вище норми законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як військовослужбовець, який проходить службу з 23.07.2022 по теперішній час, з моменту мобілізації звільнений від виконання перед своїм кредитором зобов`язань, зокрема, по сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак нарахування до стягнення з відповідача відсотків по кредиту, починаючи з 23.07.2022, є таким, що суперечитиме приписам ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже суму заборгованості позичальника по відсоткам слід визначити в розмірі 42311,88 грн., що й зробив позивач у справі.

Отже апеляційні доводи скаржника про те, що до стягнення у справі були заявлені відсотки по кредиту, нараховані на час проходження позичальником військової служби свого підтвердження при апеляційному перегляді справи не знайшли.

Далі, у п.1 кредитного договору від 22.01.2022, укладеного між сторонами передбачено сплату позичальником комісії в сумі 7500,00 грн. за надання кредиту.

При цьому у постанові ВС від 25.01.2023 у справі №752/4008/20, в якій надавалася оцінка дійсності положень кредитного договору в частині визначення обов`язку позичальника сплачувати комісію кредитору, вказано про те, що відповідно до частин першої та другої статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за надання кредиту без визначення того, які саме послуги кредитором надаються позичальнику в його інтересах, як у даному випадку, є несправедливою умовою кредитного договору та відповідні положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла ВП ВС у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Отже вимоги позивача у даній справі щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 4828,45 грн. слід залишити без задоволення.

Також у суму боргу має бути зарахована сплачена позичальником при погашення кредиту комісія в розмірі 2671,55 грн.

У цій частині доводи скаржник заслуговують на увагу.

Отже остаточно з відповідача на користь позивача у даній справі підлягає до стягнення сума кредитного боргу в розмірі 70 943,87 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.06.2024 у даній справі слід змінити в частині визначення суми заборгованості, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки відповідача звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю ІІ групи, пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (9,5%) з позивача на користь державного бюджету має бути стягнуто 431,49 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.06.2024 у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити, визначивши суму кредитної заборгованості, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача, в розмірі 70 943,87 грн.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.06.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь державного бюджету 431,49 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.08. 2024.

Суддя-доповідач

Судді