Дата документу 15.08.2024 Справа № 336/2018/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/2018/23 Головуючий у І інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-ц/807/486/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № 8-6 від 10.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA» та ОСОБА_1 Відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн строком на 30 днів шляхом переказу коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». За Кредитним договором ОСОБА_1 мав сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок Кредитного договору і Правила, затверджені наказом директора ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us.

Позивач також вказав, що при укладанні Кредитного договору Відповідач здійснив всі необхідні дії щодо ознайомлення з Правилами надання кредитів, з примірником Кредитного договору, щодо обрання ним суми кредиту, терміну кредиту та був ознайомлений з сумою, що підлягає поверненню відповідно до обраних параметрів (все це було відображено на його мобільному пристрої за номером НОМЕР_2 . Також через цей мобільний пристрій Відповідач особисто заповнив Анкету, причому продовження заповнення анкети можливо було лише після ознайомлення клієнта з Правилами надання коштів у кредит та надання ним Згоди на обробку персональних даних, а після підтвердження номеру телефону клієнта (шляхом надсилання йому СМС-коду) Відповідач продовжив заповнювати поля Анкети з особистими даними для створення Особистого кабінету та додав реквізити платіжної банківської картки для перерахування кредитних коштів на його ім`я. Кредитний договір було підписано Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 844636, який було йому направлено 10.03.2021року о 20:49:33 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказував Відповідач при реєстрації. Кредитний договір був підписаний 10.03.2021 року о 20:49:47 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 844636 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та/або https://monetka.com.ua. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 10.03.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», яку Відповідач сам вказав при заповненні Анкети. Відправлення коштів підтверджується чеком. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були виконані всі дії, передбачені законом та нормативними документами.

Крім того позивач вказував на те, що відповідач користувався кредитними коштами і навіть ним було пролонговано Кредитний договір на 7 календарних днів - шляхом сплати ним комісії у розмірі 250 грн., що підтверджується чеком, проте, відповідач належним чином не виконав умови Кредитного договору, у нього за цим договором наявна заборгованість.

01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.20921 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 8-6 від 10.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».

Позивач, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 01.03.2023 року, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за Договором № 8-6 від 10.03.2021 р. станом на 01.03.2023 року у розмірі 25 403 грн, яка складається з:7000 грн - заборгованість за кредитом; 4403 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 10.03.2021 року по 09.04.2021 року (включно); 14 000 грн - заборгованість нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом за період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судові витрати: судовий збір - 2684 грн та витрати на правову допомогу - 9000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 8-6 від 10.03.2021 року в загальному розмірі 10 570,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7000, 00 грн; заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом (за період з 10.03.2021 року по 09.04.2021 року включно) у сумі 3570,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» 1116,54 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 4000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ТОВ «ФК «Ріальто» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами у сумі 14 000,00 грн, пропорційному зменшенні судових витрат та ухвалити у відповідній частині нове, яким задовольнити позовні вимоги; стягнути з відповідача понесені судові витрати на стадії апеляційного провадження.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення 14 000,00 грн відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у стягненні суми заборгованості по відсоткам, які нараховані відповідно до п. 3.3 кредитного договору , що не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, при цьому судом першої інстанції не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між сторонами договору № 8-6 від 10.03.2021 р. Також у скарзі вказано, що суд першої інстанції неправомірно зменшив суму понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, зокрема зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Так, з огляду на вищенаведене, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «ФК «Ріальто» оскаржує рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 14 000,00 грн та в частині стягнутих судових витрат. В іншій частині рішення суду колегія суддів не переглядає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 14 000,00 грн, суд першої інстанції виходів з тощо, що нарахування вказаних відсотків за період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року (включно) після спливу строку кредитування (09.04.2021 року), є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи, що 10.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 було укладено договір № 8-6 шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 844636, який було йому направлено 10.03.2021 року о 20:49:33 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказував Відповідач при реєстрації. Також відповідач надав кредитодавцю дані про свою електронну пошту: e-mail ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1; а.с. 17- 19)

Відповідно до вказаного кредитного договору (п. 1.1) Товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 7000,00 грн, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. У пункті 1.1. також вказано, що кредит надається не на споживчі цілі.

Згідно з п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими в кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.4 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua.

Як передбачено пунктом 1.6 договору Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1, що належить Позичальникові.

Пункт 2.3.4. закріплює за Позичальником право здійснити оформлення продовження строку надання Кредиту та строку дії Договору, скориставшись одним із варіантів процедури продовження строку надання Кредиту та дії Договору, визначених у Правилах.

Пунктом 2.4 визначено, що Позичальник зобов`язаний, зокрема, у встановлений договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування, а також у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження) сплачувати Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,7% в день від суми Кредиту (згідно Правил), починаючи з першого дня продовження на період строку її дії. При цьому Сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженою умовою даного пункту Договору.

Пунктом 3.3 договору визначено, що у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених п. 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожен день користування Кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього Договору.

01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 8-6 від 10.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». За п.1.1. Договору відступлення прав вимоги первісний Кредитор відступає (передає), а новий Кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному Кредитору (т.1; а.с.48-51).

З витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року видно, що позивач отримав право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором № 8-6 від 10.03.2021 року (т. 1; а.с.52).

Згідно з витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua для укладення електронного кредитного договору № 8-6 від 10.03.2021 року сторони вчинили наступні дії 10 березня 2021 року: Через мобільний пристрій за номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 заповнив Анкету (заяву), зазначивши на полях Анкети особисті дані для створення особистого кабінету та додав реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів на його ім`я. Анкета (заява) була заповнена ним о 20:42:26 год.; о 20:42:26 год. - автоматична перевірка по заяві; перевірка позичальника за даними БКІ; скорингова перевірка позичальника; о 20:49:33 год. - створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті Позичальника. О 20:49:33 год. Позичальнику відправлено SMS повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 (який вказував Відповідач при реєстрації) про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; о 20:49:47 год. Позичальником підписано одноразовим ідентифікатором 844636 та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). О 20.49:47 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника для завантаження. Кредитні кошти перераховано на картку Позичальника о 20:49:57 год. (а.с.26; 29-30).

В матеріалах справи знаходиться звіт Українського Бюро Кредитних Історій (УБКІ) з якого вбачається, що 10.03.2021 р. макрофінансова організація (MFO) проводила перевірку ОСОБА_1 (т. 1; а.с. 125; 125-220).

Відповідно до копії довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс» № 68724 від 28 лютого 2023 року, СМС-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 844636» було доставлено на номер НОМЕР_2 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 10.03.2021 року о 20:49:33 год. (а.с.27).

В матеріалах справи знаходиться копія чека про перерахування Товариством коштів за договором 8-6 від 10.03.2021року на умовах фінансового кредиту на картку № НОМЕР_5. Фінансова операція проведена 10.03. 2021 р. о 20:49 (а.с.24).

Із витребуваної судом від АТ КБ «ПриватБанк» інформації стосовно рахунків ОСОБА_1 вбачається, що на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано картку № НОМЕР_4 ; номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_4 в період з 10.03.2021 р. по 15.03.2021 р. та який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_2 (т. 1; а.с.45).

З виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» відслідковується, що на вказану банківську картку на ім`я ОСОБА_1 10.03.2021 року о 20:49 надійшли кошти в розмірі 7000,00 грн (а.с.46).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок, що:

"право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 зроблено висновок, що:

"у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання".

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до пункту 3.3 договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору.

Згідно з пунктом 2.3.4 договору саме позичальник має право здійснити оформлення продовження строку кредиту та строку дії договору, визначених у правилах.

Пунктом 4.14 внутрішніх правил надання грошових коштів ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» встановлено, що впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані проценти по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та дає з дати сплати нарахованих процентів. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою "за комісію", сплативши комісію, яка відображена у особистому кабінеті, строк пролонгації договору "за комісію" становить 7 або 14 днів.

Установлено, що строк дії договору від 10.03.2021 року сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п. 1.3 договору).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником ОСОБА_1 дій, обумовлених пунктом 4.14 Правил.

Отже, договір кредиту від 10.03.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 09 квітня 2021 року.

Посилання апелянта на те, що відповідачем було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн не заслуговують на увагу, оскільки наявна в матеріалах справи квитанція не містить жодних ідентифікуючих даних щодо особи платника комісії та не може розглядатись судом як підстава для продовження строку дії кредитного договору на період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року, оскільки немає жодної юридичної сили.

Указані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом за період з 17.04.2021 по 05.06.2021 (включно) є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі N 826/15063/18.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Так, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн. 00 коп. на підтвердження чого надав: копію договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018 року, копію довіреності від 17.06.2022 року, видану ТОВ «ФК «Ріальто» адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів у судах, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2023 р. № 34 до договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022.

У пункті 3.1 Договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року зазначено перелік послуг виконавця та їх вартість.

Відповідно до копії Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2023 р. № 34, адвокатом було надано послуги на суму 9000 грн 00 коп., з яких: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 8-6 від 10.03.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою становить 8000 грн 00 коп. та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 8-6 від 10.03.2021 року складає 1000 грн 00 коп.

Стороною відповідача було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням якого суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягнув з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (41,61%), доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду в їх оцінці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи ТОВ «ФК «Ріальто» є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Ріальто» слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року в цій справі в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: