Справа № 643/6484/24
Провадження № 2/643/3372/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С. , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.09.2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , року, що вбачається із свідоцтва про реєстрацію шлюбу № НОМЕР_1 , виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, а діти залишився проживати разом з батьком і знаходяться на повному утриманні та вихованні останнього.

Позивач вказував на необхідність юридичної фіксації факту знаходження дітей на одноособовому утриманні з метою оформлення документів для отримання соціальної допомоги на дітей , які виховуються лише одним з батьків, а також для інших обставин.

У зв`язку з вищевикладеним, просив встановити факт окремого проживання чоловіка ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_2 з 24.02.2023 року та встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 неповнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, просив слухати справу у його відсутність та позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність , не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача , посилаючись на те , що між нею та чоловіком з суб`єктивних причин досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком, які знаходяться на утриманні та вихованні батька.

Представник Департамент служб у справах дітей Харківської міської в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.09.2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , року, що вбачається із свідоцтва про реєстрацію шлюбу № НОМЕР_1 , виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Діти проживають разом із батьком ОСОБА_1 , який сам виховує дітей та утримує їх, мати вихованням та утриманням дітей не займається та з ним не мешкає.

Між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком, умов його утримання , виховання, проведення відпусток та оздоровлення дітей , що не було спростовано сторонами по справі .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як встановлено судом, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають та перебувають по теперішній час на утриманні батька.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не заперечує факту проживання та перебування на вихованні з батьком спільних дітей .

Однак, як встановлено судом, у позивача виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому до-слідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги повне визнання уточнених позовних вимог матір`ю дитини, та ту обставину, що встановлення вищезазначеного факту необхідно позивачу для використання його права на отримання допомоги на дитину, суд вважає, що вимоги про встановлення факту перебування дитини на утриманні та вихованні батька, підлягають задоволенню.

Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для встановлення вказаного юридичного факту.

При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Сторони визначили місце проживання дітей , умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні , після чого відповідач не оспорювала факт проживання та перебування неповнолітніх дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що на даний час позивач потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітніх дітей , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-13, 76-81, 89, 141-142, 151, 157, 161, 206,211, 258-259, 264- 265, 272, 280-281, 315 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт окремого проживання чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Московським РВ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( паспорт НОМЕР_4 , орган, що видав 6313, РНОКПП: НОМЕР_5 ) з 24.02.2023 року.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Московським РВ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській обл., РНОКПП НОМЕР_3 ) неповнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення,має правона поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Майстренко О.М.