КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 758/12925/19

провадження № 22-ц/824/1826/2024

30 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Савельєвої Анни Миколаївни про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Юлії Олегівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року в складі судді Якимець О. І.,

встановив:

02.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Савельєвої А. М. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що 04 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №022/1-2013/840, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 110 000 доларів США для поповнення обігових коштів. Кредит надано на строк до 01 жовтня 2018 року зі сплатою 13% річних.

Відповідачем неналежним чином виконуються зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 25 квітня 2019 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 142 106, 42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.09.2019 становить 3 422 321,77 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 04 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобою Н. В. за реєстровим номером 1224. Предметом іпотеки є нерухоме майно: приміщення-апартамент №5 загальною площею 123,9 кв.м., а також відкриту терасу літ. А7, пл. 10,9 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на 2 поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2014 року за № 603/БТ ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії проблемних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 №782 "Про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 04.12.2014 прийнято рішення №140 про запровадження з 05.12.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 №144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо", Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №46 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 02.03.2015 по 01.03.2016 включно.

У подальшому Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було неодноразово продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" строком на один рік, зокрема, з 02.03.2019 до 01.03.2020 включно.

28 лютого 2019 року відбувся електронний аукціон з продажу активів ПАТ «Банк Камбіо», № лоту F31GL40890: права вимоги за кредитним договором №022/1-2013/840 від 04.10.2013 та договором іпотеки з початковою вартістю лоту 3 904 276,68 грн.

Згідно протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-02-08-000008-b переможцем електронного аукціону є ОСОБА_1 , ціна продажу склала 897 983,64 грн.

Між ПАТ «Банк Камбіо», від імен і якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Северин Ю. П., та ОСОБА_1 25 квітня 2019 року було укладено Договір №10 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого ПАТ «Банк Камбіо» передав ОСОБА_4 права вимоги за кредитним договором №022/1-2013/840 від 04.10.2013 з додатковими угодами та договором іпотеки.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2013 року № 022/1-2013/840 у розмірі 142 106,42 дол. США, у тому числі: 87 621,70 дол. США - заборгованість за кредитом; 54 484,72 дол. США - заборгованість за процентами.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

04.09.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко Ю.О. на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає собою ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин справи.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про повне виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором та відсутність підстав у ПАТ «Банк Камбіо» передавати (продавати) ОСОБА_1 право вимоги на підставі ст. 514 ЦК України, якого у банку не існувало.

Зазначила, що Постановою Правління Національного банку України від 19 серпня 2014 року №510/БТ « Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора» зобов`язано банк здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, який відкритий в Національному банку України.

В даному випадку, 19 серпня 2014 року банк провів безготівкове перерахування коштів з депозитних рахунків заставодавців - кредиторів банку на рахунок погашення простроченої заборгованості ФОП ОСОБА_5 за кредитним договором, що не може свідчити про належне виконання зобов`язання в розумінні ст. 526, 599 ЦК України.

Приймаючи безготівкове «погашення» кредитних зобов`язань Банк порушив приписи, встановлені постановою Правління Національного банку України від 19 серпня 2014 року №510/БТ, а тому такі операції є нікчемними, оскільки є виключно корегуванням структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, тобто високоліквідних коштів банк не отримав.

Погашення заборгованості за кредитним договором відбулось за рахунок депозитних коштів, в період очевидної неспроможності виконання банком своїх грошових зобов`язань, без залучення реальних коштів на оплату договору. Отже, таким погашенням було порушено суть та мету встановлених постановою Правління Національного банку України від 19 серпня 2014 року №510/БТ обмежень щодо прийняття розрахунків за договорами виключно через кореспондентський рахунок НБУ.

ОСОБА_6 є власником 24,5210 відсотків істотної участі у статутному капіталі ПАТ «Банк Камбіо», відповідно до відомостей додатку № 4 до Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку, і займала посаду Голови Правління банку, а ОСОБА_7 з 15 серпня 2013 року займала посаду її радника, як встановлено із Наказу від 15 серпня 2013 року про призначення на посад, тому було надано переваги (пільги), н е передбачені для низ Законом, у тому числі ФОП ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором.

30.10.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Бойко Г. Є. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Свої доводи мотивує тим, що наказ Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» №109 від 18.07.2018 року про визнання нікчемними правочинів не створює жодних правових наслідків ані для відповідача, ані для самого банку, та не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» не зверталась до суду з позовом про застосуванням наслідків нікчемних правочинів: договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги №022/1-2013/840/1 від 18.08.2014; договори поруки №022/1-2013/840/п від 15.08.2014 р.; правочину щодо відступлення/розірвання /припинення договору іпотеки від 04.10.2013 за реєстр. №1224.

На момент проведення торгів та на дату укладення між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 договору №10 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.04.20194, були чинними: договір застави майнових прав вимоги №022/1-2013/840/1 від 18.08.2014; договори поруки №022/1-2013/840/п від 15.08.2014 р.

У ПАТ «Банк Камбіо» відступні права кредитора в зобов`язаннях за кредитним договором №022/1-2013/840 від 04.10.2013 та договором іпотеки від 04.10.2013, реєстр. №1224, а отже він не міг їх передати ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було дотримано норми матеріального і процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, і досліджено всі докази.

29 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ПАТ «Банк Камбіо» - адвоката Кібець Р. Р. надійшли додаткові пояснення у справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко Ю. О. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Бойко Г.Є. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПАТ «Банк Камбіо» - адвокат Кібець Р. Р. просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи всудове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.10.2013 ПАТ "Банк Камбіо" (кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний договір №022/1-2013/840 (далі - кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов`язується надати кредитні кошти (далі - кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сума кредиту складає 110 000, 00 доларів США (п.1.2 кредитного договору).

Дата видачі кредиту - 07.10.2013 (п.1.3 кредитного договору).

Дата повернення кредиту - 01.10.2018 (п.1.4 кредитного договору).

Проценти за користування кредитом - 13,0 % річних (п.1.5 кредитного договору).

Цільове призначення кредиту - поповнення обігових коштів (п.1.6 кредитного договору).

Відповідно до п.1.8 кредитного договору зобов`язання за договором забезпечуються іпотекою - приміщенням-апартаментами номер 5 загальною площею 123,9 кв. м, в т. ч.: 5-1 пл. 123,9 кв. м, а також відкритою терасою літ. а7 пл. 10,90 кв. м, що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заставна вартість 1 656 900 грн. Кредит видається лише після підписання договору іпотеки заставного майна.

Згідно з п.2.1 кредитного договору кредитор відкриває рахунок № НОМЕР_1 для обліку кредиту та рахунок № НОМЕР_2 для обліку процентів.

Пунктом 2.5 кредитного договору встановлено, що кредит може бути достроково повернений позичальником повністю або частково зі сплатою процентів за фактичний строк користування кредитом за умов повідомлення про це кредитору не пізніше, ніж за десять робочих днів до дня повернення кредиту.

Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.5.6 кредитного договору).

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, ПАТ "Банк Камбіо" (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) уклали договір іпотеки від 04.10.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобою Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1224 (далі - договір іпотеки), відповідно до якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: приміщення-апартаменти № 5 загальною площею 123,9 кв. м, в т. ч.: 5-1 пл. 123,9 кв. м, а також відкриту терасу літ. а7 пл. 10,90 кв. м, що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на 2 поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 9.2 договору іпотеки встановлено, що іпотека за цим договором припиняється, а договір припиняє дію, у тому числі, внаслідок повного виконання вимог іпотекодержателя за кредитним договором.

15.08.2014 ПАТ "Банк Камбіо" (кредитор), ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_8 (поручитель) уклали договір поруки №022/1-2013/840/п (далі - договір поруки), згідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язків боржника перед кредитором за кредитним договором №022/1-2013/840 від 04.10.2013, укладеним між кредитором та боржником з виплатою 13,0 % річних строком до 18.08.2014.

У разі порушення боржником зобов`язань, забезпечених цим договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.1.2 договору поруки).

Поручитель відповідає перед кредитором у обсязі, що не перевищує 88 000,00 доларів США, включаючи сплату кредиту, процентів за його користування, неустойки, відшкодування збитків, комісії тощо (п.1.3 договору поруки).

18.08.2014 ПАТ "Банк Камбіо" (заставодержатель) та ОСОБА_8 (заставодавець) уклали договір застави №022/1-2013/840/1 майнових прав та відступлення прав вимоги (далі - договір застави), згідно з яким договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору від 04.10.2013 №022/1-2013/840, укладеного між заставодержателем та ФОП ОСОБА_2 , за умовами якого боржник зобов`язується перед заставодержателем: повернути не пізніше 18.08.2014 надані йому грошові кошти в сумі 110 000, 00 доларів США; щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 13,0 % річних; сплатити пеню у розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення платежу; здійснити інші можливі платежі, передбачені кредитним договором; відшкодувати витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням заставодержателем вимог за кредитним договором і звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1 цього договору, заставодавець передає у заставу належні йому на момент укладення цього договору майнові права - на частину вкладу в сумі 88 000, 00 доларів США по договору №121дф/14 строкового банківського вкладу (депозиту) "Classic" в іноземній валюті, зі сплатою процентів щомісячно, з правом поповнення від 01.08.2014 з ПАТ "Банк Камбіо".

Згідно з пунктом 1.6 договору застави цей договір є змішаним договором, який складається з договору застави майнових прав та договору відступлення прав вимоги грошових коштів згідно договору №218дф/14 строкового банківського вкладу (депозиту) "CLASSIC" в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення від 01.09.2014 з ПАТ "Банк Камбіо".

19.08.2014 банк відповідно до умов договору застави здійснив договірне списання грошових коштів з рахунку в іноземній валюті ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором, а саме, перерахував кошти у сумі 88 000,00 доларів США., з яких: 87 621,70 доларів США - заборгованість за кредитом, 378,30 доларів США - заборгованість за відсотками, що підтверджується банківським виписками (а.с. 201 зв. т. 1).

Погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором відбулось за рахунок коштів заставодавця - ОСОБА_8 , яка, в свою чергу, була кредитором банку за договорами банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті.

Листом від 02.09.2014 за вих. №22/1870 банк повідомив ФОП ОСОБА_2 про те, що станом на кінець дня 19.08.2014 заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед банком по кредитному договору відсутня (а.с.210 т.1).

26.08.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки внесено запис про припинення іпотеки, а в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження - запис про припинення обтяження у зв`язку із повідомленням про припинення договору іпотеки (а.с. 211 т.1).

Постановою Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ "Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" шляхом призначення куратора", зокрема, заборонено банку використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки; зобов`язано банк здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, який відкритий в Національному банку України.

Згідно з листом Національного Банку України від 18.05.2022 за вих.№20-0006/34920 примірник Постанови №510/БТ був отриманий ПАТ "Банк Камбіо" нарочним 20.08.2014 (а.с.190 т.2).

Постановою Правління Національного банку України від 25.09.2014 за №603/БТ ПАТ "Банк Камбіо" віднесено до категорії проблемних і запроваджено обмеження у діяльності банку, зокрема, не допускати проведення будь-яких активних операцій з інсайдерами та пов`язаними особами; погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, мало прийматись тільки в грошовій формі (крім набуття права власності на об`єкти застави) за погодженням із куратором банку. Визнано такою, що втратила чинність постанову правління НБУ від 19.08.2014 №510/БТ.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 №782 "Про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 04.12.2014 прийнято рішення №140 про запровадження з 05.12.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 №144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо", Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №46 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 02.03.2015 по 01.03.2016 включно.

У подальшому Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було неодноразово продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" строком на один рік, зокрема, з 02.03.2019 до 01.03.2020 включно.

16.07.2018 ПАТ "Банк Камбіо" видано наказ №108, яким було створено комісію для підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності.

За результатами проведеної перевірки 18.07.2018 складено акт комісії з перевірки правочинів, у якому комісія зробила висновок, що окремим кредиторам було надано переваги (пільги), не передбачені для них законом, у тому числі ФОП ОСОБА_2 і ОСОБА_8 , шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором, та, зокрема, встановлено, що ОСОБА_8 є власником 24,5210 відсотків істотної участі у статутному капіталі ПАТ "Банк Камбіо", відповідно до відомостей додатку №4 до Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку, і займала посаду Голови Правління банку, а ОСОБА_2 з 15.08.2013 - посаду її радника, як встановлено із наказу від 15.08.2013 про призначення на посаду.

18.07.2018 проведено засідання Малого комітету з управління активами ПАТ "Банк Камбіо".

18.07.2018 ПАТ "Банк Камбіо" видано наказ №109, згідно з яким затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018, згідно з яким виявлено ознаки нікчемності у ряді договорів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації Банку та, відповідно, застосовано наслідки нікчемності до цих правочинів, у тому числі до таких договорів:

- правочин щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідчений 04.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобою Н.В., за реєстровим №1224, укладений між ПАТ "Банк Камбіо" і ОСОБА_2 щодо предмету іпотеки - об`єкту нерухомого майна (приміщення-апартаментів №5, загальною площею 123,9 кв. м, у тому числі: 5-1 пл. 123, 09 кв. м, а також відкритої тераси лат. а7 пл. 10,90 кв. м, що є окремим виділеним у натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 ), заставна вартість 1 656 900, 00 грн;

- договір поруки від 15.08.2014 №022/1-2013/840/п, укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ОСОБА_8 ;

- договір застави майнових прав та відступлення права вимоги від 15.08.2014 №022/1-2013/840/п щодо предмету застави - майнових прав, права вимоги грошових коштів по договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 01.08.2014 №121дф/14, вкладник ОСОБА_8

25.04.2019 ПАТ "Банк Камбіо" та ОСОБА_1 уклали договір №10 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги на підставі протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2019-02-08-000008-b.

Відповідно до акта прийому-передачі права вимоги до договору №10 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 25.04.2019 первинний кредитор - ПАТ "Банк Камбіо" передав, а новий кредитор - ОСОБА_1 прийняв право вимоги по відношенню до наступного боржника: ФОП ОСОБА_2 , номер кредитного договору 022/1-2013/840 від 04.10.2013, на загальну суму заборгованості - 142 106, 42 дол. США, з яких заборгованість по основній сумі кредиту складає 87 621,70 дол. США, заборгованість по процентам - 54 48472 дол. США .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він є новим кредитором по відношенню до боржника - ФОП ОСОБА_2 на загальну суму заборгованості 142 106, 42 дол. США, а тому просив стягнути з останньої на свою користь вказану суму заборгованості.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач ОСОБА_2 посилалась на те, що 19.08.2014 ПАТ «Банк Камбіо» здійснив договірне списання грошових коштів з рахунку в іноземній валюті ОСОБА_8 в рахунок погашення простроченої заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором, а саме перераховано кошти в сумі 88 0000 дол. США. Отже, 19.08.2014 заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк Камбіо» за кредитним договором була погашена повністю, на підтвердження чого банк видав відповідну довідку, передав оригінали документів новому кредитору ОСОБА_8 та скасував обтяження майна.

Зазначала, що 20.08.2014 до ПАТ «Банк Камбіо» надійшла постанова Правління Національного Банку України №510/БТ « Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора», якою заборонено банку використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки; зобов`язано банк здійснювати розрахунки у національні й валюті виключно через кореспондентський рахунок, який відкритий в Національному банку України.

Звертала увагу, що укладення правочинів та проведення операцій з погашення заборгованості відбувалось 18 та 19 серпня 2014 року, до віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних і запровадження тимчасової адміністрації та початку ліквідації. На цей день Банк не був обмежений укладати будь-які правочини та здійснювати банківські операції.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності припинення правовідносин між ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором №022/1-2013/840 від 04.10.2013 та договором іпотеки від 04.10.2013 внаслідок договірного списання 19.08.2014 банком грошових коштів ОСОБА_8 з її рахунку в іноземній валюті в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором, оскільки вказана обставина була встановлена судовим рішенням у господарській справі №757/8221/19-ц, а тому не має доказуватися при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Оскільки з моменту повного виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором у ПАТ «Банк Камбіо» не було підстав передавати (продавати) ОСОБА_1 право вимоги на підставі ст. 514 ЦК України, якого у банку не існувало, тому договір про відступлення неіснуючого права вимоги є нікчемним у відповідності до ст. 215, 512 та 514 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначив, що доводам позивача щодо нікчемності договору поруки та договору застави майнових прав та відступлення права вимоги також була надана оцінка господарським судом в постанові суду від 04 квітня 2023 року (справа №757/8221/19-ц), яким встановлено відсутність ознак нікчемності таких договорів, а відтак встановлені обставини з цих питань є обов`язковими для суду у цій справі у відповідності до ст. 82 ЦПК України.

Колегія суддів не може повністю погодитись з мотивами відмови у задоволенні позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 квітня 2023 року (справа №757/8221/19-ц) позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано правовідношення між ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором 022/1-2013/840 від 04.10.2013 повністю припиненими. Визнано правовідношення між ПАТ «Банк Камбіо» та ФОП ОСОБА_2 за договором іпотеки від 04.10.2013, за реєстр. №1224 повністю припиненими.

Разом з тим, вказане судове рішення було скасовано постановою Верховного Суду від 06 вересня 2023 року, оскільки заявлені ОСОБА_2 вимоги про визнання повністю припиненими правовідношення за кредитним договором від 04.10.2013 №022/1-2013/840 та договором іпотеки від 04.10.2013 за реєстр. №1224, новою стороною (новим кредитором) за якими є ОСОБА_1 , не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивачки з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд може вирішувати питання обґрунтованості/необґрунтованості позовних вимог.

З огляду на вказану обставину, а також те, що правова оцінка обставинам, які мають значення для розгляду даної справи, судом першої інстанції при вирішенні даної справи не надавалась, колегія суддів дійшла висновку про необхідність змінити ухвалене у справі рішення щодо мотивів відмови у задоволенні позову.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

За частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 572 ЦК України, з якою кореспондуються положення статті 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У частині першій статті 593 ЦК України зазначено, що право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

За змістом статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент укладення договорів застави) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зазначила, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин недійсний у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними, оскільки відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків і є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15, від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Оскільки наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов`язків для контрагентів банку, не можна вважати порушеними права контрагентів внаслідок прийняття такого наказу. Права позивача не можуть бути порушені внаслідок видання внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. У такій ситуації сторона правочину може вважати відповідні правочини чинними і не виконувати жодних дій з повернення майна чи грошових коштів банку. Повідомлення банку про виявлення ним нікчемних правочинів не підлягає примусовому виконанню. Якщо особа добровільно не погоджується з тим, що правочини є нікчемними, і не повертає активи, банк має право звернутися до суду з вимогою застосування наслідків нікчемності правочинів.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16.

Судом встановлено, що 18.08.2014 ПАТ "Банк Камбіо" (заставодержатель) та ОСОБА_8 (заставодавець) уклали договір застави №022/1-2013/840/1 майнових прав та відступлення прав вимоги (далі - договір застави), згідно з яким договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору від 04.10.2013 №022/1-2013/840, укладеного між заставодержателем та ФОП ОСОБА_2 , за умовами якого боржник зобов`язується перед заставодержателем: повернути не пізніше 18.08.2014 надані йому грошові кошти в сумі 110 000, 00 доларів США; щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 13,0 % річних; сплатити пеню у розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення платежу; здійснити інші можливі платежі, передбачені кредитним договором; відшкодувати витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням заставодержателем вимог за кредитним договором і звернення стягнення на предмет застави.

19.08.2014 банк відповідно до умов договору застави здійснив договірне списання грошових коштів з рахунку в іноземній валюті ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором, а саме, перерахував кошти у сумі 88 000,00 доларів США., з яких: 87 621,70 доларів США - заборгованість за кредитом, 378,30 доларів США - заборгованість за відсотками, що підтверджується банківським виписками (а.с. 201 зв. т. 1).

19.08.2014 Правлінням НБУ видано постанову № 510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора» і заборонено банку використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки; зобов`язано банк здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок № 1, який відкритий в НБУ.

18.07.2018 ПАТ "Банк Камбіо" видано наказ №109, згідно з яким затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018, згідно з яким виявлено ознаки нікчемності у ряді договорів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації Банку та, відповідно, застосовано наслідки нікчемності до цих правочинів, у тому числі до таких договорів: договору щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідчений 04.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобою Н.В., за реєстровим №1224, укладеного між ПАТ "Банк Камбіо" і ОСОБА_2 ; договору поруки від 15.08.2014 №022/1-2013/840/п, укладеного між ПАТ "Банк Камбіо" та ОСОБА_8 ; договору застави майнових прав та відступлення права вимоги від 15.08.2014 №022/1-2013/840/п щодо предмету застави - майнових прав, права вимоги грошових коштів по договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 01.08.2014 №121дф/14, вкладник ОСОБА_8 .

Доказів звернення Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» до суду з вимогою про застосування наслідків нікчемності правочинів, в якому було б здійснена оцінка дій учасників цих правочинів з метою встановлення підстав для визнання правочинів нікчемними, матеріали справи не містять.

НБУ в силу статті 7 Закону України «Про Національний банк України» встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна; регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками; здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

Частиною четвертою статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній станом на 19.08.2014 року) передбачено, що Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

За змістом статті 56 цього Закону у відповідній редакції НБУ видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти НБУ видаються у формі постанов Правління НБУ, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління НБУ. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом`якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ здійснює державне регулювання діяльності банків, зокрема у формі адміністративного регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків.

Постанова Правління НБУ від 19 серпня 2014 року № 510/БТ, зважаючи на її юридичну силу та властивості, є правовим актом індивідуальної дії, має чітко виражений організаційно-розпорядчий, персоніфікований характер, чинність та юридична сила якої спрямовані передусім на особу, якій вона адресована, і породжує конкретні правовідносини, обумовлені ним, зокрема, спрямований на реалізацію заходів впливу щодо конкретного проблемного банку - ПАТ «Банк Камбіо», а не стосовно невизначеного кола осіб, та дія його вичерпується одноразовим застосуванням.

Отже, така постанова НБУ з огляду на її правову природу не є актом цивільного законодавства у розумінні положень статті 4 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2020 року у справі № 920/653/18.

З огляду на зазначене, а також те, що валютою кредиту за кредитним договором між банком та позичальником ФОП ОСОБА_2 була іноземна валюта (долари США), так само, як і в договорі застави із заставодавцем ОСОБА_8 для забезпечення передавалися права грошових коштів в іноземній валюті, а у пунктах 3, 4 постанови Правління НБУ від 19 серпня 2014 року № 510/БТ йшлося про заборону розрахунків не через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ, саме у національній валюті, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що перерахування грошових коштів не відповідало установленим постановою НБУ обмеженням.

Доказів звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на момент проведення електронного аукціону 28.02.2019 до суду з позовом щодо застосування наслідків нікчемного договору застави майнових прав від 18.08.2014 та договору поруки від 15.08.2014 матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, договір застави майнових прав від 18.08.2014 та договір поруки від 15.08.2014 були чинними як на момент проведення електронного аукціону 28.02.2019, так і на момент укладення договору №10 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.04.2019.

З огляду на те, що договір №10 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.04.2019, укладений ПАТ "Банк Камбіо", яке не володіло правом вимоги, що було раніше відступлено третій особі, відсутні підстави для висновку про перехід права кредитора до ОСОБА_1 за цим договором.

З цих же підстав підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги в тій частині, що банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку ОСОБА_8 , яка була власником 24,5210 відсотків істотної участі у статутному капіталі ПАТ «Банк Камбіо» та займала посаду Голови Правління банку.

Вказана особа - ОСОБА_8 не була залучена до участі в розгляді даної справи, судових рішень про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, укладеного за участі цієї особи суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості надавати в межах розгляду даної справи оцінку відповідності укладеним за її участі правочинам вимогам законодавства України.

Ураховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко Юлії Олегівни задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.07.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук