Справа № 158/1588/24
Провадження № 2/0158/473/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В
Адвокат Стретович І.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 25.02.2024 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в зап`ястя лівої руки потерпілої ОСОБА_1 , чим завдав потерпілій фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Крім того, він же 25.02.2024 року близько 18 год. 15 хв., перебуваючи на дорозі поблизу будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_1 , умисно взяв її правою рукою за волосся та силою потягнув на себе, при цьому намагаючись взяти її за куртку, але остання впала колінами на землю.
Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої щоки та на передній поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.

Стверджує, що діями відповідача, ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях, позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які могла б вона могла реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, відвідування установ, органів державної влади та адвокатів, щоб добитися належного захисту порушених.

З огляду на викладене, просять суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишено без руху.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; надано відповідачу термін на подання відзиву.

17.06.2024 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає. Вказує на те, що позивачем не надано жодного доказу погіршення її морального здоров`я. Стверджує, що саме позивач була ініціатором конфлікту, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стретович І.С. в судовому засіданні позов підтримали, з підстав викладених в ньому, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Частинами 1, 6 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2024 року встановлено, що 25.02.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в зап`ястя лівої руки потерпілої ОСОБА_1 , чим завдав потерпілій фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того, він же 25.02.2024 року близько 18 год. 15 хв., перебуваючи на дорозі поблизу будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_1 , умисно взяв її правою рукою за волосся та силою потягнув на себе, при цьому намагаючись взяти її за куртку, але остання впала колінами на землю.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої щоки та на передній поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, оскільки факт заподіяння відповідачем ОСОБА_3 фізичного болю і легких тілесних ушкоджень позивачу встановлено вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.03.2024 року суду, обставини заподіяння тілесних ушкоджень не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин (справа Мельниченко проти України).

Суд, в контексті спірних правовідносин звертає увагу на те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд наголошує, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд оцінює ступінь моральних страждань позивача, враховує короткочасність конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, а також наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, ОСОБА_1 зазначає, що вона зазнала душевних страждань від протиправних дій відповідача, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які могла б вона могла реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, відвідування установ, органів державної влади та адвокатів, щоб добитися належного захисту порушених.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Однак, доводи позивача щодо спричинення йому глибоких і тривалих моральних страждань жодним чином не доведені останньою в ході судового розгляду.

Зважаючи на доведеність факту наявності в діях відповідача складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, враховуючи обставини справи та нетривалість у часі конфліктного випадку, справедливим у даній ситуації буде присудження позивачу 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок моральної шкоди.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 82, 141, 246, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, 23, 1166, 1177 ЦК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 14.08.2024 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч