Справа №:755/428/24
Провадження №: 2/755/1161/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Київської міської ради, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який 31 жовтня 1995 року було розірвано. 12 жовтня 1977 року на підставі рішення виконкому Дарницької Ради видано ордер ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох чоловік: ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 . Згідно технічного паспорту квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з двох кімнат: перша кімната площею 14,0 кв.м, друга кімната площею 14,6кв.м, кухні площею 7,4 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м, вбиральні площею 0,8 кв.м, коридору площею 1,1 кв.м та 6,1 кв.м, балкону площею 10,2 кв.м. Відповідач після розірвання шлюбу, а особливо після повторного одруження постійно створював позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням, поводив себе дуже агресивно, квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг не надавав. У зв`язку з чим просить встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виділивши ОСОБА_1 , в користування житлову кімнату площею 14,0 кв.м.; ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м. та залишився у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кухню площею 7,4 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., санвузол площею 1,9 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., коридор площею 1.1 кв.м., балкон площею 10,2 кв.м.; зобов`язати комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» змінити раніше укладений з ОСОБА_2 договір найму щодо жилого приміщення, квартири АДРЕСА_1 шляхом укладання окремого договору найму з ОСОБА_1 на ізольовану жилу кімнату площею 14,00 кв.м

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який 31 жовтня 1995 року розірвано (а.с. 23).

12 жовтня 1977 року на підставі рішення виконкому Дарницької Ради видано ордер ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох чоловік: ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 (а.с. 48).

Згідно технічного паспорту квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з двох кімнат: перша кімната площею 14,0 кв.м, друга кімната площею 14,6 кв.м, кухні площею 7,4 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м, вбиральні площею 0,8 кв.м, коридору площею 1,1 кв.м та 6,1 кв.м, балкону площею 10,2 кв.м (а.с. 49-51).

Згідно довідки Приватного підприємства «Актив Інвест» про показники об`єкта нерухомого майна від 26 квітня 2021 року квартира АДРЕСА_1 має наступні технічні показники: .загальна площа 56,1 кв. м, житлова площа 28,6 кв.м, кількість житлових кімнат -2. Крім того, загальна площа квартири становить 56,01 кв.м що раніше не було зазначено, що не є самочинним. Житлова площа зменшилася на 1 кв.м за рахунок влаштування в житловому приміщенні легкої перегородки, без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, що не є самочинним. Самочинних перепланувань не виявлено (а.с. 53).

20 червня 2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який діє в своїх та інтересах малолітньої ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задоволено частково: визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 . В решті позову - відмовити (відомості з ЄДРСР).

30 листопада 2022 року постановою Верховного суду постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 587,33 грн скасовано. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишити в силі (а.с. 57-70).

05 квітня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/8444/21, яке набрало законної сили 08 серпня 2024 року (а.с. 26-35) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ОСОБА_2 за участю третіх осіб Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення відмовлено повністю (відомості з ЄДРСР).

Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 04 січня 2023 року позивач зареєстрована у спірній квартирі з 27 жовтня 1997 року по теперішній час (а.с. 36).

Позивач просить встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виділивши ОСОБА_1 , в користування житлову кімнату площею 14,0 кв.м.; ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м. та залишився у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кухню площею 7,4 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., санвузол площею 1,9 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., коридор площею 1.1 кв.м., балкон площею 10,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто згоди щодо користування спірною квартирою.

На підтвердження позивачем надано: копію листа ОСОБА_2 позивачу (а.с. 24-25), копію постанови Київського апеляційного суду по справі № 755/8444/21 від 05 квітня 2023 року (а.с. 26-35), копію листа Голові Київської міської ради (а.с. 37, 38), копію листа ОСОБА_2 від 09 липня 2020 року (а.с. 39-40), копію листа Дніпровської районної державної адміністрації від 23 серпня 2023 року про відсутності згоди всіх повнолітніх членів сім`ї та необхідності укласти договір про порядок користування квартирою, в якому розподілтити житлові приміщення (а.с. 41-42), копію листа ОСОБА_2 від 02 березня 2021 року (а.с. 44, 45), копію листа ОСОБА_2 від 02 вересня 2020 року (а.с. 46, 47), копія листа ОСОБА_2 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 54-55, 56).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки позивачка не проживає в квартирі з 2012 року. Заявляючи вимоги про зміну договору найму позивач не звертає основну увагу на те, що укласти окремий договір найму може тільки член сім`ї наймача, однак позивач з 1995 року не є таким (а.с. 85-86).

Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 98-101).

Представник відповідача Київської міської ради не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк.

Представник відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк.

Представник позивача скористалася своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначила, що проживання чи не проживання позивача у спірному житлі не має значення для вирішення даної справи, оскільки вона не втратила права користування житлом, має права члена сім`ї наймача, у тому числі і право на вимогу про встановлення порядку користування житлом та укладення з нею окремого договору найму. Наведені відповідачем ОСОБА_2 заперечення не спростовують обставин, які викладені у позові, та які свідчать про законність та обґрунтованість вимог позивача (а.с. 90-92).

Позивач скористалася своїм правом подачі пояснень на позовну заяву, відповідно до яких просить задовольнити позовні вимоги (а.с.109-111).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити(реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Судом встановлено, що відповідач є наймачем спірної квартири по АДРЕСА_2 ,

Спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з двох кімнат: перша кімната площею 14,0 кв.м, друга кімната площею 14,6 кв.м, кухні площею 7,4 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м, вбиральні площею 0,8 кв.м, коридору площею 1,1 кв.м та 6,1 кв.м, балкону площею 10,2 кв.м.

Оскільки між сторонами існує спір щодо користування спірною квартирою, можливість досягти домовленості щодо порядку користування спільним житлом відсутня у зв`язку з триваючим конфліктом, порядок користування підлягає встановленню судом відповідно до довідки Приватного підприємства "Актив Інвест" про показники об`єкта нерухомого майна від 26 квітня 2021 року про влаштування в житловому приміщенні легкої перегородки без втручання в огороджувальні та несучі конструкції (а.с. 53).

При визначенні порядку користування спірною квартирою, суд враховує, що житлові кімнати 14,0 та 14,6 будуть відокремленими та ізольованими для комфортного співіснування мешканців квартири.

Також слід звернути увагу на те, що відповідачем іншого порядку користування квартирою не запропоновано.

Тому позовні вимоги в частині про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить зобов`язати комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» змінити раніше укладений з ОСОБА_2 договір найму щодо жилого приміщення, квартири АДРЕСА_1 шляхом укладання окремого договору найму з ОСОБА_1 на ізольовану жилу кімнату площею 14,00 кв.м

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами відсутня згода щодо утримання спірного житла, підтримання його належного технічного та санітарного стану.

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили.

Член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу (ст. 104 ЖК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року листом Дніпровської районної державної адміністрації роз`яснено порядок укладання окремого договору найму, а саме, про відсутності згоди всіх повнолітніх членів сім`ї та необхідності укласти договір про порядок користування квартирою, в якому розподілити житлові приміщення .

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення за недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні позовної заяви сплачено ставку судового збору в розмірі 2 147,20 грн за двома вимогами немайнового характеру (а.с. 13).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн (2 147,20 грн / 2).

Керуючись ст. ст. 47, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 9, 61, 64, 65, 103, 104, 106 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення задовольнити частково.

Встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 , в користування житлову кімнату площею 14,0 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 , в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 , кухню площею 7,4 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., санвузол площею 1,9 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., коридор площею 1.1 кв.м., балкон площею 10,2 кв.м.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна