ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 610/396/24

провадження № 22ц/818/2415/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О. В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01 травня 2024 року в складі судді Тімонової В.М.

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є споживачем послуги з постачання природного газу, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут». На його ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . Товариство здійснювало постачання природного газу до 30 квітня 2022 року включно.

Вказав, що внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 9 748,29 грн, яка непогашена станом на момент подання даної позовної заяви.

06 грудня 2023 року Балаклійським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства суми заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 9 748,29 грн та судового збору. Однак, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року судовий наказ скасовано.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за спожитий природний газ в сумі 9 748,29 грн та судовий збір - 3 028,00 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 01 травня 2024 року у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказав, що у відносинах з відповідачем він виконував функції постачальника, що не має жодного відношення до виконання функцій Оператора газорозподільної системи, яким є Акціонерне товариство «Харківгаз». Він як постачальник природного газу здійснює нарахування відповідно персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу побутовими споживачами, наданих Оператором ГРМ (Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз»), які Оператор встановлює/визначає за безпосередньої участі споживача. При цьому, передача обсягів фактично спожитого природного газу у звітному періоді є обов`язком споживача. Обов`язки з ведення обліку фактично спожитого побутовим споживачем природного газу відповідно до вимог чинного законодавства України покладені на Оператора ГРМ, а він зобов`язаний використовувати надану Оператором ГРМ інформацію. Обсяг спожитого природного газу відповідачем підтверджується Оператором ГТС у відповіді на відповідний запит. Він використав тільки ті дані, які були йому надані Оператором ГТС, а саме використаний споживачем з EIC-кодом 56XM33F98232045N обсяг природного газу у період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року. Типовим договором розподілу природного газу передбачені механізми врегулювання (проведення звірки) між споживачем і Оператором ГРМ розбіжностей при визначенні фактично спожитих обсягів природного газу у звітному періоді, якими споживач не скористався. Акт про демонтаж побутового лічильника газу не є належним та допустимим доказом, оскільки Акціонерне товариство «Харківгаз» - це стороння організація. Демонтаж побутового лічильника газу за адресою місця проживання відповідача ОСОБА_1 не має відношення до постачальника, та його було здійснено в грудні 2022 року, коли постачальником вже була інша організація НАК «Нафтогаз України».

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведена наявність у відповідача заборгованості у вказаному ним розмірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21 травня 2015 року та з 11 травня 2017 року - згідно постанови №633 від 11 травня 2017 року.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщено на офіційному сайті Товариства.

Із умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу від 30 вересня 2015 року за номером № 2500 вбачається, що цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1). Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 4.3). При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку (пункт 4.6.) (а. с. 12-13).

На ім`я ОСОБА_1 як споживача природного газу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС-код 56ХМ33F98232045N.

З копії довідки по фінансовому стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано обсяг спожитого газу: з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року 50,00 куб м вартістю 399,50 грн, з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року 23,65 куб м вартістю 188,96 грн, з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року 176,35 куб м вартістю 1 409,04 грн, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року 1000 куб м вартістю 7 990,00 грн. У січні 2022 року сплачено 100,00 грн, у лютому 2022 року - 140,00 грн, у грудні 2022 року - 70,00 грн, у січні 2023 року - 65,00 грн, у лютому 2023 року - 70,00 грн, у березні 2023 року - 65,00 грн, у квітні 2023 року - 170,00 грн. Всього сплачено 680,00 грн, заборгованість складає 9 748,29 грн (а. с. 11).

Вказані відомості щодо нарахування обсягу спожитого газу ОСОБА_1 підтверджуються також повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 19 березня 2024 року (а. с. 46).

З наданих відповідачем копій квитанцій про сплату послуг за розподіл (доставку) природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що станом на 01 січня 2022 року передано показання лічильника 21150,00 куб м, на 01 листопада 2022 року показання лічильника - 22463,64 куб м, спожито з початку поточного року 1313,64 куб м (а. с. 49, 58).

Як вбачається з акту про демонтаж побутового лічильника газу, складеного 19 грудня 2022 року представником Акціонерного товариства «Харківгаз», за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Пришиб, вулиця Панченко, № 143, показники лічильника становили 21895,010 куб м. Однак, цей акт складено за особовим рахунком № НОМЕР_2 та адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_1 та особовим рахунком № НОМЕР_1 , за якими позивач просив стягнути заборгованість (а. с. 50).

З 01 травня 2022 року функції з постачання природного газу передані до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Україна», перед яким ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на січень 2024 року заборгованості не має, натомість має переплату 4 190,59 грн (а. с. 60).

06 грудня 2023 року Балаклійським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» заборгованості за надані послуги за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року в сумі 9 748,29 грн (а. с. 9).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року вказаний судовий наказ скасовано за заявою ОСОБА_1 (а. с. 7).

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 вказаного Закону передбачено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пункт 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначив наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Частиною 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб -сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Аналогічні положення містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, згідно з пунктом 2.2 якого обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

У пункті 4.4 Типового договору визначено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі побутовими споживачами, визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі - КГС), затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до підпункту 8 пункту 3 глави 2 розділу І КГС до основних функцій Оператора ГРМ належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.

За пунктом 2 глави 1 розділу ІХ КГС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

У пункті 1 глави 4 розділу ІХ КГС передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Відповідно до 4 та 5 абзаців пункту 5 глави 4 розділу ІХ КГС визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Тобто, у спірних правовідносинах статус оператора ГРМ має Акціонерне товариство «Харківгаз», до газорозподільної системи якого підключений відповідач.

Саме Акціонерне товариство «Харківгаз» як оператор ГРМ веде облік та визначає об`єм спожитого споживачем природного газу і доводить ці показники до постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення.

Проведення розрахунків побутових споживачів з постачальником за спожитий природний газ згідно з розділом III Правил, глави 4 розділу IX КГС, здійснюються у наступному порядку: Оператор ГРМ Акціонерне товариство «Харківгаз» визначає об`єм спожитого природного газу та передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (абзац 3 пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», отримавши інформацію про об`єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місяць, проводить лише розрахунок його вартості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано від Акціонерного товариства «Харківгаз».

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 644/4319/20, провадження № 61-10768св21.

Пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Звертаючись до суду з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу. Внаслідок невиконання обов`язку з повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року становить 9 748,29 грн.

З лютого 2022 року ОСОБА_1 показання лічильників не передавались, що ним визнається. У січні 2022 року ним сплачено позивачу 100,00 грн, у лютому 2022 року - 140,00 грн, у грудні 2022 року - 70,00 грн, у січні 2023 року - 65,00 грн, у лютому 2023 року - 70,00 грн, у березні 2023 року -65,00 грн, у квітні 2023 року - 170,00 грн. Всього відповідачем сплачено позивачу 680,00 грн.

З наданої позивачем довідки по фінансовому стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано обсяг спожитого газу: з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року 50,00 куб м вартістю 399,50 грн, з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року 23,65 куб м вартістю 188,96 грн, з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року 176,35 куб м вартістю 1 409,04 грн, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року 1000 куб м вартістю 7 990,00 грн.

Водночас, вказана довідка не містить даних щодо показників лічильника або планових місячних об`ємів споживання природного газу, на підставі яких нарахована заборгованість саме в такому розмірі.

З наданих ОСОБА_1 копій квитанцій про сплату послуг за розподіл (доставку) природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що станом на 01 січня 2022 року передано показання лічильника - 21150,00 куб м, на 01 листопада 2022 року показання лічильника - 22463,64 куб м, спожито з початку поточного року 1313,64 куб м (а. с. 49, 58).

Тобто, за 10 місяців 2022 року нібито спожито 1313,64 куб м, тоді як лише за один квітень 2022 року нараховано обсяг споживання газу 1000,00 куб м, що є об`єктивно неспівмірним, та такі дані вочевидь не ґрунтуються на планових місячних об`ємах споживання природного газу з урахуванням замовленої річної потужності, що вказана у квитанціях про сплату послуг (за січень 2022 року замовлена потужність до кінця 2022 року 314 куб м, тобто місячна 26,17 куб м; аналогічні дані містяться у квитанціях за лютий 2024 року).

Таким чином, надані позивачем довідка та повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» не є належними доказами розміру заборгованості ОСОБА_1 , оскільки з них не вбачається порядку та підстав її нарахування.

З 01 травня 2022 року функції з постачання природного газу передані до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Україна», перед яким ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на січень 2024 року заборгованості не має. Натомість він має переплату 4 190,59 грн. За лютий 2024 року йому нараховано 798,99 грн (а. с. 60).

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» через її недоведеність.

Разом з тим, колегія суддів не може взяти до уваги акт про демонтаж побутового лічильника газу від 19 грудня 2022 року, згідно якого показники лічильника становили 21895,010 куб м, оскільки цей акт складено за особовим рахунком № НОМЕР_2 та адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_1 та особовим рахунком № НОМЕР_1 , за якими позивач просив стягнути заборгованість (а. с. 50).

Однак, посилання суду першої інстанції на цей акт не вплинуло на правильне вирішення справи по суті спору.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» щодо того, що він є постачальником природного газу, а не Оператором ГРМ, лише використовує надані йому Оператором ГРМ дані щодо обсягу спожитого газу, які є чинними та обов`язковими у їх правовідносинах, що звірки між споживачем і Оператором ГРМ розбіжностей при визначенні фактично спожитих обсягів природного газу у звітному періоді не проводилось, а передача обсягів фактично спожитого природного газу у звітному періоді є обов`язком споживача, не спростовують відсутності підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 19 серпня 2024 року.