ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 685/700/24

Провадження № 22-ц/4820/1493/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта адвоката Семченко Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2024 року про відмову у відкритті провадження, суддя Бурлак Г.І., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Теофіпольська селищна рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою та просила встановити факт проживання її з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 2013 року по теперішній час.

В обґрунтування заяви зазначила, що з 2013 року вона з ОСОБА_2 проживають разом як сім`я, перебувають у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу.

З 2015 року по даний час вони спільно проживають однією сім`єю в гуртожитку ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод».

Встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно для належного оформлення права власності внаслідок приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 уже скористався своїм правом на приватизацію житлового приміщення, тому для реалізації права на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, як члена сім`ї, просила суд встановити факт проживання їх однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19.06.2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Суд виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право та роз`яснив заявнику її право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, висновки суду є передчасними, тому просила скасувати ухвалу суду, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд не навів обґрунтування свого висновку щодо наявності спору про право, не зазначив між якими особами виник спір, обмежившись лише висновком про ймовірність виникнення такого спору, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 вже використано право на приватизацію.

Висновок суду першої інстанції про наявність спору про право не узгоджується із фактичними обставинами справи, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для подальшого подання заяви до відділу приватизації житла Теофіпольської селищної ради з метою приватизації квартири.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, зокрема, щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Таким чином, для підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, ця особа вправі звернутися до суду в порядку окремого провадження.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що необхідно їй для належного оформлення права власності внаслідок приватизації квартири АДРЕСА_1 , в якій вони з сім`єю проживають з 2015 року.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстав наявності спору про право, суд першої інстанції висновок не мотивував; в оскаржуваній ухвалі не зазначив, з ким у заявниці виник спір про право і щодо яких обставин, хто не визнає факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що свідчить про невідповідність судового рішення вимогам ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи наявність процесуальної можливості встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жіки без шлюбу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, відмовляючи в розгляді такої вимоги, зобов`язаний був аргументувати свої висновки.

Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість - такий висновок містить постанова Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №640/10329/16.

У постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №205/2102/19-ц зазначено, що відмовляючи у відкритті провадження у справі щодо встановлення факту, що має юридичне значення з підстав наявності спору про право, можливо в разі існування спору про право, яке повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №336/709/18-ц (провадження №61-39374св18).

Суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмеьницької області від 19 червня 2024 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу направити до Теофіпольського районного суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова