Справа № 199/1213/24
Провадження № 2/202/3487/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 серпня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Жупій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини з одночасним зняттям з зареєстрованого місця проживання, третя особа Орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини з одночасним зняттям з зареєстрованого місця проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2010 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого у сторін є дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У жовтні 2014 року шлюб розірвано та дитина залишилась проживати із матір`ю. У 2021 році позивачкою придбано квартиру у м. Кам?янське, де вони стали фактично проживати, однак дочка на так і залишилася зареєстрованою за адресою реєстрації відповідача. Оскільки ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку надати дозвіл на зняття дитини з реєстрації, позивачка змушена звернутись з позовом до суду.

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи - начальник Органу опіки і піклування - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради надала заяву про розгляд справи без її участі, будь яких заперечень з приводу позовних вимог не висловила, вважала можливим розглянути справу без участі органу опіки, за наявними документами.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПКУкраїни у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами у справі, з 2010 року перебували у шлюбі, який 15 жовтня 2014 року розірвано рішенням Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Від даного шлюбу у сторін є дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась проживати з матір`ю.

Спір про визначення місця проживання дитини між сторонами наразі відсутній (відповідачем протилежного не наведено).

13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 придбала квартиру аз адресою: АДРЕСА_1 , де вони й проживають із донькою, що підтверджується наданими суду доказами.

Так, згідно Акту про фактичне проживання без реєстрації дитина ОСОБА_3 з 2021 року фактично проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 спільно з донькою ОСОБА_3 з 2021 року фактично проживає по АДРЕСА_1 .

Не зважаючи, що фактично дитина проживає з матір`ю у м. Кам?янське, місце її проживання й надалі зареєстроване за місцем проживання батька.

Бажаючи зареєструвати дитину за фактичним місцем фактичного проживання - АДРЕСА_1 позивачка звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на зняття дитини з реєстрації, однак надати таку згоду або разом відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви відповідач відмовився.

Відповідно до частини другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За приписами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 3 вказаної норми закону місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Такої згоди між батьками дитини не було досягнуто.

Відповідно до пункту 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою КМУ від 07.02.2022 р. №265 «у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідач до суду не з`явився та не надав будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, а також доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за місцем фактичного проживання.

Між тим, тривалий час дитина проживає з матір`ю саме по АДРЕСА_1 , де навчається у школі, має сімейного лікаря.

За таких обставин суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

Враховуючи те, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає разом з матір`ю, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, згоду батька позивач не може отримати внаслідок нехтування ним цих правил, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання разом із матір`ю, з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання без письмової згоди батька.

За таких обставин, вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268, 280 - 284 ЦПК України, ст.ст.

160-161 СК України, суд -

У х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, без письмової згоди батька - ОСОБА_2 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям дитини з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Маринін