233 Справа № 233/1183/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Левчук О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради Краматорського району Донецької області, співвідповічача - ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Костянтинівської міської ради Краматорського району Донецької області, третя особа без самостійних вимог: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2024 року провадження по цивільній справі відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 01.04.2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.04.2024 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.05.2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

08.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою, в якій просить з метою захисту права спадкоємця вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- автомобіль легковий марки HYUNDAI модель SANTA FE 2011 року випуску, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2199 м3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- мотоцикл-А марки SPEED GEAR модель SG150T-5B 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 149 м3, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- причіп бортовий марки КРД модель 050100, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама, коляска) номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Вважає, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби може призвести до негативних наслідків, адже існує реальна загроза того, що до моменту ухвалення судом рішення у справі відбудеться фактичне розпорядження майном, яке є предметом спору.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. п. 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе задовольнити вимоги щодо забезпечення позову у обраний спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-154, 157, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради Краматорського району Донецької області, співвідповічача - ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження (розпорядження) на:

- автомобіль легковий марки HYUNDAI модель SANTA FE 2011 року випуску, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2199 м3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- мотоцикл-А марки SPEED GEAR модель SG150T-5B 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 149 м3, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- причіп бортовий марки КРД модель 050100, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама, коляска) номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Копії ухвали направити сторонам до відома, а Костянтинівському відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її скарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду: О.О. Левчук