КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/7936/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти України», поданою Сидорчук Ольгою Євгенівною , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти України» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 ІНТЕРНЕТ» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ПрАТ «Квіти України» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, в якому просило суд:

1) визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ПрАТ «Квіти України», яка поширена у відеозаписі повної версії передачі під назвою «Повний випуск за 12 липня 2021 року», опублікованої 12 липня 2021 року у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті Телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5» - ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сторінці за наступним « URL » посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 наступного змісту: «… дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в забудовника немає … по факту руйнують без комунікації з громадою…»;

2) зобов`язати ОСОБА_2 та ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті Телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сторінці за наступним « URL » посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 наступного змісту: «… дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в забудовника немає … по факту руйнують без комунікації з громадою…», шляхом розміщення на веб-сайті Телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5» - ІНФОРМАЦІЯ_1 відео-заяви із спростуванням недостовірної інформації про ПрАТ «Квіти України», змістом якої буде резолютивна частина рішення суду у цій справі;

3) зобов`язати ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» протягом тижня з моменту набрання рішенням законної сили видалити (вилучити з публічного доступу) недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті Телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сторінці за наступним « URL » посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 наступного змісту: «… дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в забудовника немає … по факту руйнують без комунікації з громадою…»;

4) стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ «1+1 Інтренет» на користь ПрАТ «Квіти України» в рівних частках судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору;

5) стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ «1+1 Інтернет» на користь ПрАТ «Квіти України» судові витрати.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 12 липня 2021 року на вебсайті телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5» опубліковано відеозапис повної версії передачі під назвою «Повний випуск за 12 липня 2021 року», у якому поширено інформацію про позивача такого змісту: «дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в представника забудовника немає… по факту руйнують без комунікації з громадою…».

Вказана інформація, на думку позивача, є недостовірною і порушує його особисті немайнові права, а саме право на недоторканність ділової репутації, передбачене статтею 299 ЦК України.

Позивач вказував, що поширена інформація стосувалася ПрАТ «Квіти України» (), є недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права.

Позивачем було додано до позовної заяви докази фіксації вебсторінки, а саме Звіт за результатами проведення фіксації і дослідження змісту вебсторінки у мережі Інтернет від 19 серпня 2021 року № 307/2021-3В.

Вказував, що поширена інформація стосується саме позивача, оскільки місцем проведення зйомки була будівля так званих «Квітів України», власником якої є позивач, а частина відео, що стосується позивача та весь час зйомки присвячено саме будівлі, що належить позивачу.

Позивач вважає, що поширена інформація є недостовірною, оскільки стверджує про наступні факти: представник забудовника не має дозволів на демонтаж будівлі «Квіти України» зважаючи на те, що власником будівлі «Квіти України» є позивач, відповідно позивач є тією особою «забудовником», про яку йде мова.

Крім того, Законом України «Про архітектурну діяльність» було введено поняття забудовника як особи (фізичної чи юридичної), яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, надала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або заміни (у тому числі знесення об`єкта містобудування). Відтак, позивач є забудовником в розумінні Закону України «Про архітектурну діяльність».

У позові також вказано, що на підставі чинного договору оренди земельної ділянки, позивач є правомірним землекористувачем та користується земельною ділянкою з кадастровим номером :91:0002, цільове призначення якої - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для експлуатації та обслуговування будівлі магазину - оранжереї».

Позивач також посилався на Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 16 листопада 2020 року на об`єкт будівництва «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом», видані Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ПрАТ «Квіти України».

Разом з тим, посилається на Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2020 року та Повідомлення про зміну даних у Повідомленні про початок виконання підготовчих робіт. Департаментом з питань з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було проведено планову перевірку та складено акт без номеру від 8 лютого 2021 року, в якому зазначено, що за результатами проведення заходу державного контролю (нагляду) не встановлено порушень вимог законодавства.

Товариство вказувало, що відповідно до положень пункту 4 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року, підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідно до письмового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Так, згідно з пунктом 1 вказаного Порядку, підготовчими роботами є роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Крім того, поширена інформація порушує особисті немайнові права ТОВ «Квіти Україна», а саме створює у будь-якого пересічного громадянина враження, що позивачем порушено норми чинного законодавства України та вчинено правопорушення.

Наголошує, що поширена інформація була твердженням про факти, а не оціночним судженням та посилається у цьому контексті на висновок лінгвістичної експертизи, проведеної Українським бюро лінгвістичних експертиз за заявою № 10-08/2021-01 від 10 серпня 2021 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року позов ТОВ «Квіти України» залишено без задоволення. Стягнуто з ТОВ «Квіти України» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн та на користь ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» у розмірі 15 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник ТОВ «Квіти України» - Сидорчук О.Є. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що позивач направив до Департаменту з питань державного архітектурного будівельного контролю міста Києва проект підготовчих робіт, відповідно до якого позивач мав право виконувати роботи з улаштування захисного паркану-огорожі, однак інші види робіт, в тому числі демонтаж будівлі чи знесення, в проекті підготовчих робіт не було передбачено, а тому твердження відповідача-1 щодо відсутності в позивача дозволів на демонтаж - не є таким, що містить недостовірну інформацію. Оскільки, підготовчі роботи мають окреме визначення, та не вважаються роботами з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, тобто, в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підготовчі роботи не є будівництвом.

Вказує, що ПрАТ «Квіти України»29 грудня 2020 року було подано та зареєстровано Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, реєстраційний номер КВ57, Генеральний підрядник - ТОВ «АМБАС», замовник - ПрАТ «Квіти України», також отримано містобудівні умови та обмеження на реконструкцію Об`єкту.

Тобто, право на виконання підготовчих робіт було набуте разом з поданням до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва повідомлення про початок виконання підготовчих робіт. Жодна інша дозвільна документація для виконання підготовчих робіт не вимагається, а тому позивач мав усі достатні та законні підстави виконувати всі без виключення види підготовчих робіт на земельній ділянці.

Апелянт вважає, що оскільки одним з видів підготовчих робіт є демонтаж будівель та споруд, ПрАТ «Квіти України» мало право здійснювати демонтаж аварійних елементів фасаду будівлі після набуття права на земельну ділянку з повідомленням органу державного архітектурно - будівельного контролю.

Разом з тим, із наданого до позову відеозапису, вбачається, ОСОБА_2 чітко зазначив, що «... дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в представника забудовника не має... по факту руйнують без комунікації з громадою ... », тобто в мова не йшла про проєктну документацію, проєкти підготовчих робіт тощо, а мова йшла саме про дозвільну документацію, яка в позивача була наявна.

В апеляційній скарзі також вказує, що відповідь Департаменту з питань Державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №073-10539 не містить жодного формулювання щодо наявності чи відсутності в Департаменті проектів підготовчих робіт, які передбачали демонтаж частин фасаду будівлі. Крім того, Департамент з питань Державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва не є зберігачем чи розпорядником проектів підготовчих робіт, які розроблялися на замовлення позивача, а тому наявність в Департаменту проекту підготовчих робіт, виконаного ТОВ «Майстерня Г. Духовичного» не свідчить про те, що такий проект був у замовника лише одним.

Натомість апелянт вказує, що на замовлення позивача були розроблені декілька проектів підготовчих робіт, на окремі види підготовчих робіт.

Вказує, що формулювання «дозволів безпосередньо на демонтаж не було» означає, що позивач мав здійснити демонтаж будівлі та що дозволу на такий демонтаж не було. Однак, позивач не мав наміру демонтувати будівлю, а виконував виключно підготовчі роботи, які надають право на виконання демонтажних робіт окремих елементів фасаду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції також дійшов до помилкового висновку, що позивач не довів факт негативного впливу недостовірної інформації на ділову репутацію позивача, оскільки поширення інформації відповідачами створило негативний образ позивача у суспільстві, адже такі висловлювання були сприйняті громадськістю як факт ігнорування законодавчих вимог та принципів збереження культурної спадщини.

Так, вважаючи, що суд першої інстанції не здійснив дослідження обставин справи у сукупності та у відповідності до законодавчих положень та судової практики, ТОВ «Квіти України»просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «Квіти України» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів.

12 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» - адвоката Здоровця С.В., у якому не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін. Також у відзиві просить стягнути з ТОВ «Квіти України» на користь ТОВ «1 + 1 Інтернет» витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн.

Вказує, що оспорювана інформація складається з однієї фрази ОСОБА_2 : «дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в представника забудовника не має... по факту руйнують без комунікації з громадою», яка була поширена останнім у формі судження, оскільки ОСОБА_2 не висловлював у стверджувальній формі жодної інформації про законність чи незаконність проведення будівельних (підготовчих) робіт як таких, а також про достатність чи недостатність наявних у позивача дозвільних документів для виконання інших, окрім демонтажу будівлі, робіт.

Натомість, суть оспорюваної інформації зводиться до того, що у позивача відсутній будь-який документ, який би встановлював безпосередній (прямий) дозвіл на демонтаж будівлі «Квіти України», не торкаючись юридичних питань про обов`язковість наявності такого документа взагалі.

Зазначає, що інша частина фрази зводиться до того, що будівлю «Квіти України», яка становить особливе культурне значення для міста, під виглядом реконструкції (дозвіл на проведення таких робіт сторонами не оспорювався) насправді руйнують без комунікації з територіальною громадою. Такий висновок був зроблений ОСОБА_2 та іншими активістами за наслідками перебування поряд з територією будівельного майданчику та особистого сприйняття ситуації.

У відзиві також зазначає, що неможливо реконструювати будівлю демонтувавши (знісши) її, оскільки це відповідатиме вже іншому виду будівельних робіт - новому будівництву та не призведе до зазначеної у п.3.10 мети реконструкції.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги проєкт підготовчих робіт, який фіксує деталізований перелік таких робіт, які забудовник декларує для проведення та вірно встановлено, що проєкт не містить у своєму переліку таких робіт як демонтаж будівлі.

Обґрунтовуючи наявність шкоди особистим немайновим благам, позивач посилається на заподіяння шкоди діловій репутації у вигляді негативного ставлення для нього в суспільстві, проте суд вірно встановив, що матеріали справи дійсно не містять жодних доказів на підтвердження такої обставини.

19 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Климків Л.Я., в якому наголошує, що позивач замовив та подав в Департамент з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва проект підготовчих робіт, виконаний ТОВ «Майстерня Г.Духовичного», у якому перелічені такі види підготовчих робіт на об`єкті:

- встановлення захисного паркану-огорожі на межі земельної ділянки по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській.

- влаштування захисної прохідної галереї вздовж паркану-огорожі по вулицях Січових Стрільців - Гоголівській.

- влаштування металевої опорної конструкції для кріплення захисної мембрани- банеру по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській.

Відтак, жодного виду демонтажу, навіть часткового, або ж іншого виду знесення будівель і споруд, навіть часткового, у проекті підготовчих робіт немає. Жоден інший проект підготовчих робіт не подавався до органів архітектурно-будівельного контролю чи охорони культурної спадщини України. Жоден інший проект підготовчих робіт не подавався як доказ при розгляді справи судом першої інстанції, а тому в оскаржуваному рішенні вірно вказано, що ТОВ «Квіти України» не довело наявність такого обов`язкового елементу дифамаційного правопорушення, як недостовірність поширеної відповідачами інформації, а суд першої інстанції правильно встановив відсутність вказаного елементу у діях відповідачів.

Разом із відзивом представник ОСОБА_2 - Климків Л.Я надав попередній розрахунок судових витрат у справі та просить апеляційну скаргу ТОВ «Квіти України» залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін, а також стягнути з ПрАТ «Квіти України» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 200 грн.

При апеляційному розгляді справи представник ТОВ «Квіти України» - Сидорчук О.Є. підтримала доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 та його представник Климків Л.Я. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

При апеляційному розгляді справи представник ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» - адвокат Здоровець С.В. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились на апеляційний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що будівля (павільйон-оранжерея «Квіти України») за адресою: АДРЕСА_1 ) перебуває у власності Товариство з обмеженою відповідальністю «Квіти України». На початку літа 2021 року будівля була огороджена будівельним парканом, на якому згодом був розміщений паспорт об`єкта будівництва на підготовчі роботи «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом по АДРЕСА_2 ». Відповідно до паспорта об`єкта замовником робіт був позивач.

ТОВ «Квіти України» отримало Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 16 листопада 2020 року на об`єкт будівництва «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом», видані Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Приватному акціонерному товариству «Квіти України» (а.с.41-45, т.1).

ТОВ «Квіти України» також подали повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке було зареєстроване Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2020 року (а.с.46-48, 73-79, т.1).

Департаментом з питань з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва було проведено планову перевірку та складено акт без номеру від 08 лютого 2021 року, в якому зазначено, що за результатами проведення заходу державного контролю (нагляду) не встановлено порушень вимог законодавства (а.с.49-70, т.1).

ТОВ «Квіти України» було направлено в Департамент з питань державного архітектурного будівельного контролю міста Києва проект підготовчих робіт «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом по АДРЕСА_2 », розроблений ТОВ «Майстерня Г. Духовичного» на замовлення позивача (а.с.195-196, т.1, 14-29, т.2).

Відповідно до вказаного Проекту, позивач мав право проводити на об`єкті будівництва такі підготовчі роботи, як: встановлення захисного паркану-огорожі на межі земельної ділянки по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування захисної прохідної галереї вздовж паркану-огорожі по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування металевої опорної конструкції для кріплення захисної мембрани-банеру по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській. Інших видів підготовчих робіт, у тому числі робіт з демонтажу чи знесення, у вказаному проекті не передбачено.

В подальшому, 05 липня 2021 року Департамент охорони культурної спадщини (ДОКС) при КМДА, у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 29 червня 2021 року, яка, як засвідчив ОСОБА_2 , він був ознайомлений, вказав, що дозвіл на проведення робіт на об`єкті будівництва за адресою, де розташована будівля «Квіти України», не надавався (а.с.197-198, т.1).

Початок реконструкції будівлі «Квіти України» спричинив протест активних жителів Києва, які вимагали діалогу із позивачем. Зокрема, 06 липня 2021 року відбулася мирна акція протесту «Я з квітами». 12 липня 2021 року у ході підготовчих будівельних робіт розпочався демонтаж павільйону, який вдалось зупинити тільки зусиллями небайдужих активістів. Демонтажні роботи були підтверджені відеозаписом позивача.

ОСОБА_2 є істориком, головою правління ГО «Інша освіта» та одним із представників ініціативи «Зберегти Квіти України». 12 липня 2021 року, у день початку демонтажу будівлі Відповідач 1 дав такий коментар журналістам телеканалу «1+1»: «Дозволів безпосередньо на демонтаж цієї будівлі в представника забудовника немає. Фактично, вони хочуть реконструювати будівлю, але по факту руйнують без комунікації з громадою».

Вказаний коментар був частиною відео «Повний випуск за 12 липня 2021 року» опублікованого 12 липня 2021 року у відкритому доступі мережі Інтернет на вебсторінці Телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, мотивував своє рішення тим, що проаналізувавши матеріали справи, суд встановив, що позивач направив в Департамент з питань державного архітектурного будівельного контролю міста Києва Проект підготовчих робіт «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом по АДРЕСА_2 », розроблений ТОВ «Майстерня Г. Духовичного» на замовлення позивача. Відповідно до вказаного Проекту, позивач мав право проводити на об`єкті будівництва такі підготовчі роботи, як встановлення захисного паркану-огорожі на межі земельної ділянки по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування захисної прохідної галереї вздовж паркану-огорожі по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування металевої опорної конструкції для кріплення захисної мембрани-банеру по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській. Інших видів підготовчих робіт, у тому числі робіт з демонтажу чи знесення, у вказаному проекті не передбачено.

Суд першої інстанції вказав, що досліджені матеріали справи вказують на те, що події, які передували наданню ОСОБА_2 коментаря та були його предметом, стосуються саме безпосередньо знесення елементів конструкції будівлі «Квіти України». Вказане суперечить доводам позовної заяви про те, що позивач мав у своєму розпорядженні усі необхідні дозволи та документи на підготовчі будівельні роботи, зокрема демонтаж або знесення будівель і споруд чи їх елементів. Вказане також підтверджує відсутність елементу дифамаційного правопорушення у вигляді доведення недостовірності поширеної інформації.

Крім того, районний суд зазначив, що посилання позивача на отримання ним Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 16 листопада 2020 року на об`єкт будівництва «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом», виданих Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також на подання позивачем Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2020 року, не доводять факту недостовірності поширеної інформації.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд також дійшов висновку, що позивач не довів, як поширена інформація вплинула на його ділову репутацію.

Також суд врахував, що 05 липня 2021 року Департамент охорони культурної спадщини (ДОКС) при КМДА, у відповідь на запит на отримання публічної інформації яка, як засвідчив ОСОБА_2 , він був ознайомлений, вказав, що дозвіл на проведення робіт на об`єкті будівництва за адресою, де розташована будівля «Квіти України», не надавався. Публічно висловився про відсутність дозвільної документації на будівельні роботи в межах об`єкта будівництва і Міністр культури України, однак уже 13 липня 2021 року, тобто наступного дня після надання ОСОБА_2 коментаря.

Суд також звернув увагу, що на момент надання коментаря журналістам телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_2 повторив інформацію, відому йому із офіційної відповіді, яку державний орган ДОКС надав на запит активістів. Тобто коментар ОСОБА_2 базувався на інформації, отриманої з відповіді Департаменту охорони культурної спадщини (ДОКС) при КМДА на запит на отримання публічної інформації про те, що дозволів на виконання робіт спеціалізований державний орган з охорони культурної спадщини позивачу не надавав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Квіти України».

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог відповідає з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на межі реалізації права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.

Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 275 Цивільного кодексу України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, наприклад, спростування недостовірної інформації (стаття 277 Цивільного кодексу України).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні брати до уваги, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень може не піддаватися доведенню.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер різких, однак у контексті є оціночними судженнями, з огляду на вжиті слова, вирази та мовно-стилістичні засоби.

Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки інформації чи ідей, які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства (рішення ЄСПЛ у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року, заяви № 30582/04, 32152/04, § 188).

Необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи вираження поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії», § 46).

Особа, яка поширює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що висловлювання ОСОБА_2 не було зроблено в стверджувальній формі щодо законності чи незаконності проведення будівельних (підготовчих) робіт як таких, а також про достатність чи недостатність наявних у позивача дозвільних документів для виконання інших, окрім демонтажу будівлі, робіт. Суть оспорюваної інформації зводиться до того, що у позивача відсутній будь-який дозвільний документ, який би встановлював безпосередній прямий дозвіл на демонтаж будівлі «Квіти України». Також інша частина фрази відповідача, що будівлю «… по факту руйнують без комунікації з громадою…» була зроблена у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 поряд з територією будівельного майданчика та особистим сприйняттям ситуації. Конструкція висловлювання ОСОБА_2 вказує лише на те, що він, як стороння особа, яка стала свідком даної ситуації, прокоментувала те, що він бачив та повідомив інформацію, яка була йому відома у формі оціночного судження.

Суд першої інстанції також правомірно врахував те, що 05 липня 2021 року Департамент охорони культурної спадщини (ДОКС) при КМДА, у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 29 червня 2021 року, яка, як засвідчив ОСОБА_2 , він був ознайомлений, вказав, що дозвіл на проведення робіт на об`єкті будівництва за адресою, де розташована будівля «Квіти України», не надавався (а.с.197-198, т.1).

Таким чином, ОСОБА_2 не було поширено недостовірну інформацію стосовно позивача по справі, оскільки матеріали справи підтверджують факт того, що позивач не отримав дозвіл на проведення робіт з демонтажу на об`єкті будівництва за адресою, де розташована будівля «Квіти України».

Крім того, згідно матеріалів справи ТОВ «Квіти України» було направлено в Департамент з питань державного архітектурного будівельного контролю міста Києва проект підготовчих робіт «Реконструкція цілісного майнового комплексу з надбудовою для розміщення офісного центру з підземним паркінгом по АДРЕСА_2 », розроблений ТОВ «Майстерня Г. Духовичного» на замовлення позивача.

Відповідно до вказаного Проекту, позивач мав право проводити на об`єкті будівництва такі підготовчі роботи, як: встановлення захисного паркану-огорожі на межі земельної ділянки по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування захисної прохідної галереї вздовж паркану-огорожі по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській; влаштування металевої опорної конструкції для кріплення захисної мембрани-банеру по вулицям Січових Стрільців - Гоголівській. Інших видів підготовчих робіт, у тому числі робіт з демонтажу чи знесення, у вказаному проекті не передбачено.

Відповідно до положень пункту 1 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року, підготовчими роботами є роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Відповідно до п. 3.2.12 Державних будівельних норм ДБН А.3.1-5:2016, проект підготовчих робіт - це розділ проектної документації, який містить заходи з підготовки будівельного майданчика до виконання будівельних робіт. Перелік підготовчих робіт на конкретному об`єкті будівництва відповідним Проектом підготовчих робіт (п. 6.4.1 Державних будівельних норм ДБН А.3.1-5:2016). Відповідно, Порядок виконання підготовчих і будівельних робіт, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року, встановлюю загальний перелік відповідних підготовчих робіт. При цьому відповідно до положень частини 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затвердження проектної документації здійснюється перед виконанням підготовчих та будівельних робіт.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено відсутність дозвільних документів на проведення демонтажу фасаду будівлі «Квіти України».

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позов ТОВ «Квіти України» не підлягає задоволенню.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» - Здоровець С.В. просив суд стягнути з позивача на користь товариства витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - Климків Л.Я. просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 21 200 грн в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечень щодо не співмірності зазначених витрат складності справи чи обсягу виконаної роботи позивач не подавав.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав до зменшення заявлених витрат, з огляду на відсутність заперечень відповідача в частині їх співмірності із складністю справи.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції інтереси ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» представляв адвокат Здоровець С.В., що підтверджується ордером серії СВ №1021132 від 28 жовтня 2021 року (а.с.106, т.4).

В матеріалах справи міститься також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000398 від 20 липня 2018 року, видане Здоровець С.В. (а.с.116, т.4).

Відповідно до умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 05 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ «1+1 ІНТЕРНЕТ» та адвокатом Здоровецьким С.В., виконавець зобов`язується надати замовнику за його замовленнями юридичні послуги (правову допомогу), передбачені цим договором, а замовник зобов`язується прийняти, оплатити ці послуги, а також виконати інші дії у встановленому цим договором порядку (а.с.88-90, т.2).

Згідно п.3.1. Договору сторони погодили, що гонорар виконавця за цим договором складається з «гонорару успіху», розмір та порядок сплати якого встановлюється додатками до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно Додатку №1 від 05 серпня 2019 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 05 серпня 2019 року, розмір гонорару становить 25 000 грн за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції за умови прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.91-92, т.2).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Климків Л.Я., що підтверджується ордером серії ВС №1267525 від 12 березня 2024 року (а.с.111, т.4).

В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги від 06 жовтня 2021 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Аксон партнерз» та ОСОБА_2 , згідно умов якого замовник доручає виконавцю, а виконавець зобов`язується надати замовнику за винагороду правову допомогу у судовій справі №758/13089/21, а також у справах і провадженнях, пов`язаних із захистом замовником будівлі «Квіти України» по вул. Січових Стрільців, 49 у м. Києві (а.с.155-162, т.1).

Відповідно до положень п.3.1.1. Договору гонорар за правову допомогу є фіксованим та становить 500 євро за представництво замовника у суді однієї інстанції для розгляду справи №758/13089/21.

Таким чином, відповідачі по справі погодили фіксовані розміри судових витрат на правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 викладено правову позицію, що висновки судів про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду».

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Позивач не навів доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх не співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для відповідача. При цьому, загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, для кожного із відповідачів складає 25 000 грн та 21 200 грн відповідно, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог відповідачів про стягнення з позивача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти України», подану Сидорчук Ольгою Євгенівною залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти України» на користь ОСОБА_2 - 21200 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 ІНТЕРНЕТ» - 25000 грн. понесених витрат по плату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 липня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв