Справа № 453/173/24
№ провадження 2-др/453/6/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Брони А.Л., при секретарі Бендеш А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Посікіри Романа Романовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 453/173/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),-
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області 02 липня 2024 рокуу задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у даній справі, застосовані ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 19.03.2024, а саме скасовано арешт на майно та грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах та належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах суми 1 040 000 гривень.

У відзиві на позову заяву, поданому 21.02.2024 року, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Посікірою Р.Р. було зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача становить 70 000 грн.

03.05.2024 року на адресу суд надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Посікіри Р.Р. про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (гонорар).

08.07.2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Посікірою Р.Р., у зв`язку з не вирішенням у рішенні суду питання про розподіл судових витрат, через систему «Електронний суд» було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

25.07.2024 року до суду надійшли письмові заперечення представника позивача ОСОБА_2 адвоката Сосули О.О. на заяву сторони відповідача про ухвалення додаткового рішення, в яких вінзаперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з наступних підстав.

На підтвердження понесених витрат відповідач стверджує, що сплатив 43 900,00 грн. трьома платежами, а саме 16.02.2024 року, 20.03.2024 року та 18.04.2024 року. Разом з тим у квитанції від 18.04.2024 року платником 15 000 грн. є ОСОБА_3 , а у квитанції від 20.03.2024 року платником і одержувачем 13 900 грн. є ОСОБА_4 , що свідчить про фіктивне збільшення розміру судових витрат, які насправді не були понесені клієнтом.

Витрати в розмірі 15 000 грн., які підтверджені квитанцією від 16.02.2024 року є завищеними та не обгрунтовані в частині того, які саме послуги надавались. З огляду на це представник позивача вважає, що судові витрати в цих сумах задоволенню не підлягають.

Окрім того відповідач додає акт № 1 від 01.05.2024 року про приймання-передачу наданих послуг, в якому зазначено про виконання наступних послуг: консультація клієнта та надання інформації правового характеру; пошук, вибірка та аналіз правових позицій Верховного Суду; написання відзиву, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24; написання заяви про допит свідка, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24; написання додаткових пояснень у справі, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24; участь у судових засіданнях у справі №453/173/24. Разом з тим, в даному акті взагалі не конкретизовано кількість часу витраченого на виконання таких послуг, а також їх вартість. Окрім того такі послуги як «консультація клієнта та надання інформації правового характеру; пошук, вибірка та аналіз правових позицій Верховного Суду; написання відзиву, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24» за своїм змістом є тотожними, а тому не можуть вважатись як окремі послуги.

Решта розміру витрат на професійну правову допомогу взагалі не підтверджені жодними доказами, а також аргументами про їх необхідність, тому в їх задоволенні представник позивача просить відмовити.

25.07.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Посікіри Р.Р. про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі та участі довірителя. Заяву просить задовольнити повністю.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.02.2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь безпідставно збережені кошти в розмірі 1 040 000,00 грн. та здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 06.02.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.03.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області 02 липня 2024 рокуу задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у даній справі, застосовані ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 19.03.2024, а саме скасовано арешт на майно та грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах та належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах суми 1 040 000 гривень.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи договору про надання професійої правничої допомоги №16/2-1(24) від 16 лютого 2024 року, такий укладений між фізичною особою ОСОБА_1 (надалі Клієнт), з однієї сторони, та адвокатським бюро Романа Посікіри, від імені якої на підставі статуту діє керуючий Посікіра Роман Романович, з другої сторони, які разом іменуються Сторони, а кожен окремо Сторона, уклали цей Договір про надання правової допомоги (надалі- Договір).

Предметом вказаного Договору є правова допомога, що надається бюро Клієнту, Укладаючи цей Договір, Клієнт доручає Бюро виконання послуг (виконання доручення Клієнта) в його інтересах, Адвокатську правову допомогу на підставі цього Договору від імені Бюро надає адвокат Посікіра Роман Романович або інший адвокат, обраний Бюро, якому було виписано ордер на підставі цього Договору (п.2.1). Адвокатська правова допомога (юридичні послуги) полягає у наданні Клієнту послуг у цивільній справі №453/173/24 за позовом ОСОБА_2 до Клієнта про витребування безпідставно отриманих активів (п.2.2).

Згідно пункту 6.1 Договору, винагорода адвоката за надання послуг визначена сторонами згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для Клієнта та його господарської діяльності, а саме шляхом встановлення фіксованої суми гонорару у розмірі 120 000,00 грн. Розмір гонорару включає в себе надання усіх послуг, що визначені п.2.2 Договору без обмеження їх кількості та тривалості, попри те розподіляється таким чином: 1) 70 000,00 грн. за усі послуги з представництва Клієнта в суді першої інстанції та пов`язані із такими; 2) 30 000,00 грн. за усі послуги з представництва Клієнта в суді апеляційної інстанції та пов`язані із такими; 3) 20 000,00 грн. за усі послуги з представництва Клієнта в суді касаційної інстанції та пов`язані із такими.

Пунктом 6.3 передбачено, що частина гонорару в сумі 70 000,00 грн. за усі послуги з представництва Клієнта в суді першої інстанції сплачується Клієнтом на розрахунковий рахунок Бюро не пізніше ніж через 5 днів після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Згідно акту №1 прийому-передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №16/2-1(24) від 16.02.2024, між адвокатським бюро Романа Посікіри, від імені якого на підставі статуту діє керуючий Посікіра Роман Романович, назване в подальшому «Бюро», з однієї сторони і ОСОБА_1 , названий в подальшому «Клієнт», з іншої сторони, разом названі «СТОРОНИ», склали цей Акт про те, що послуги, передбачені договором про надання професійної правничої допомоги №16-2-1(24) від 16.02.2024, виконавцем були надані, а Замовником прийняті, а саме:

-консультація Клієнта та надання інформації правового характеру;

-пошук, вибірка та аналіз правових позицій Верховного суду;

-написання відзиву, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24;

-написання заяви про допит свідка, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/244;

-написання додаткових пояснень у справі, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі №453/173/24;

-участь у судових засіданнях у справі №453/173/24.

Підписання даного Акту СТОРОНИ засвідчують, що послуги надані Бюро Клієнтові належним чином, відповідно до умов Договору, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних послуг.

Частинами 1,2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21(провадження N 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21(провадження N 12-14гс22)).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21(провадження N 12-14гс22)).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі N 910/9714/22, Додаткова постанова Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №910/12155/22.

Крім цього суд зауважує, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності. Заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 70 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також те, що підготовка цієї справи до розгляду в суді з боку останнього не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, справа не є складною, наявна велика кількість судової практики з аналогічних спорів, враховуючи подані представником позивача заперечення щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд приходить до висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 12 000 грн.

Керуючись ст. ст.133, 137,141 ЦПК України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд,-

ухвалив:

Ухвалити додаткове рішення у справі №453/173/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Посікіри Романа Романовича про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя