Справа №487/4615/24
Провадження №2/487/2101/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Барської А.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання на період навчання.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перебувають у шлюбі, проте з травня 2022 року шлюбні відносини між ними фактично припинені.Відповідач ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивачка змушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.06.2024 року до суду надійшов від представника відповідача відзив, в якому зазначає, що позивач жодним чином не обґрунтовує стягнення саме такого розміру аліментів та на які потреби дитини буде здійснювати витрати в сумі 10 000 грн. ОСОБА_4 приймає участь в житті дитини, спілкується з нею та добре обізнаний про її інтереси , а тому стверджує, що сума 10 000 грн. визначена не на підставі об`єктивних потреб сина, а виходячи з персональних матеріальних потреб позивача. Не погоджується з доводами позивача про те, що факт наявності у власності нерухомого майна та матеріальний стан ОСОБА_4 дозволяють сплачувати аліменти в розмірі 10 000 грн. сума є занадто великою та непосильною для відповідача і не відповідає його матеріальним можливостям. ОСОБА_4 не отримує дохід. Крім того, майно на яке посилається позивач перебуває в арешті і є предметом спору про право власності з позивачем в праві №490/11111/23. Щодо доходу від продажу майна, то це не є видом заробітку та не повинно враховуватись під час визначення розміру аліментів. Крім того, зазначає, що позивач має достатній матеріальний статок та не повинна перекладати обов`язки виключно на ОСОБА_4

04.07.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що незважаючи на офіційні доходи відповідача, у період з 2010 року по теперішній час ним було придбано всього 21 транспортний засіб. Також в 2023 році було опубліковано оголошення про продаж транспортного засобу Lexus LX 570, 2010 року випуску, який відчужено 25.01.2024 року за 100 000 грн. та приховано дійсну вартість автомобіля. Зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 10 000 грн.

17.07.2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких зазначає, що позивачем так і не вказано реальні потреби дитини, які необхідно забезпечити на 10 000 грн. в місяць. Жодного чеку, квитанції, рахунку, жодного посилання на потреби дитини в документах зазначено не було, що в сукупності вказує на безпідставність вимог та неспроможність довести обґрунтованість розміру аліментів в сумі 10 000 грн. належними та допустимими доказами. Просить стягнути аліменти в розмірі 3000 грн. в місяць.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі, підтримав обставини наведені в ньому, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в позовну заяву задовольнити частково в розмірі 3 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 11.12.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1002.

У шлюбі, народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

На теперішній час домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За положеннями статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини справи, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак доказів того, що відповідач матиме змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі - 10000 грн., позивач не надає.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років у 2024 році - 3196 грн.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Оскільки відповідач не має жодних утриманців, є працездатною особою, має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітньої дитини щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 7500,00 гривень, починаючи з 24.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 1211,20 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279, 280-281, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Кузьменко