Ухвала

Іменем України

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 338/743/21

провадження № 61-10398ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі - АТ «Івано-Франківськгаз») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з розподілу природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2020 року до 31 травня 2021 року у розмірі 3 165,81 грн.

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області рішенням від 09 серпня 2021 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2020 року до 31 травня 2021 року у розмірі 3165,81 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року - без змін.

Верховний Суд ухвалою від 20 вересня 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 у на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 04 червня 2024 року закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року.

19 липня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

З огляду на викладене особа, яка не брала участі у справі, має право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обов`язки, тобто завдає їй шкоди, що виявляється у не сприятливих для особи наслідках.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкований іншими правовідносинами.

Верховний Суд зазначає, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 542/401/18 (провадження № 61-15078св19), від 10 вересня 2020 року у справі № 757/66808/19 (провадження № 61-10846св20), від 17 червня 2021 року у справі № 626/2547/19 (провадження № 61-18621св20).

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, в разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційний суд встановив, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

У цій справі ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, оскаржила рішення місцевого суду від 09 серпня 2021 року про задоволення позову АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, вважає, що порушено її права та інтереси як побутового споживача, оскільки житловий будинок на АДРЕСА_1 перебуває у її власності.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд правильно виходив із того, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувалися питання про права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки рішення місцевого суду не містить будь-яких висновків про її права та/чи обов`язки.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов