справа № 691/860/22
провадження № 4-с/691/2/24
УХВАЛА

13 серпня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

за участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

представника боржника, адвоката Данилова С.А.

( участь в судовому засіданні в режимі відео конференції

з використанням власних технічних засобів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області матеріали скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю боржника ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на неправомірність дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, -

встановив:

Скаржник, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із скаргою на неправомірність дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

Подану скаргу мотивує тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 02 березня 2023 року скасоване рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до неї про стягнення (повернення) грошових коштів (майна) відмовлено та стягнуто на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1488,60 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. На підставі даного судового рішення Городищенським районним судом Черкаської області виписано та видано виконавчий лист, який нею скерований на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський О.В. направив на адресу її державної реєстрації повідомлення від 11 березня 2024 року про повернення вищевказаного виконавчого листа без прийняття до виконання на підставі п.3ч.1ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі не зазначено дату народження боржика, і вказане повідомлення вона фактично отримала 03 травня 2024 року, остільки близько місяця не перебувала за місцем державної реєстрації свого місця проживання. Висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц сформували чітку практику, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційного номеру не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання. Також у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі №686/3941/19 зазначено, що відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання, проте державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський О.В. не виконує обов`язків щодо ефективного та своєчасного виконання судового рішення, передбачених чинним законодавством, не зважає на сталу судову практику у таких правовідносинах, а навпаки використовує формальні підстави для повернення виконавчого документу, що є незаконним та протиправним. Для захисту своїх прав та порушених інтересів прийняла рішення оскаржити в судовому порядку дії державного виконавця.

У судове засідання скаржник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не з`явилася, через канцелярію Городищенського районного суду Черкаської області представник скаржника, адвокат Кучеренко Н.В. подала письмове клопотання від 12 липня 2024 року за вхідним №3855/24 про розгляд скарги без їх присутності та зазначила про підтримання поданої скарги за змістом в повному обсязі (а.с.64).

Боржник ОСОБА_2 особисто отримала судову повістку 07 серпня 2024 року про виклик до суду, на судове засідання не прибула, участь взяв представник боржника, адвокат Данилов С.А., який просив відмовити у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинського О.В. через помилкову видачу виконавчого листа судом ОСОБА_1 а не фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , який не підлягає виконанню та що вказує на відсутність предмету спору, остільки в період з дати ухвалення апеляційним судом рішення по день звернення до ВДВС фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не припинила статусу суб`єкт підприємницької діяльності.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомлений про слухання справи, представник за довіреністю отримав повідомлення про виклик 05 липня 2024 року та 25 липня 2024 року, не прибув, письмових пояснень до суду не подав, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у їх відсутність або перенесення розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідає серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Відповідно до ч. 2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому, суд, прийняв рішення про розгляд скарги за участю представника боржника та у відсутність інших сторін у справі з повідомленням про прийняті судом рішеня в справі яка слухається без їх присутності.

Суд, розглянувши клопотання скаржника фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, враховуючи належне повідомлення учасників справи про судовий розгляд та зміст поданих ними заяв, вивчивши і дослідивши матеріали у справі, приходить до висновку, що встановлені правові підстави до того в силу наступного.

Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін. Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Статтею 63 регламентовано Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами у справі, що постановою Черкаського апеляційного суду від 02 березня 2023 року скасоване рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення (повернення) грошових коштів (майна) відмовлено та стягнуто на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1488,60 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (а.с.1-2). На підставі судового рішення Городищенським районним судом Черкаської області виписано та видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 скерувала на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.4). Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський О.В. направив на адресу її державної реєстрації повідомлення від 11 березня 2024 року, з датою відправки вказаною на поштовому конверті 26 березня 2024 року, про повернення вищевказаного виконавчого листа без прийняття до виконання на підставі п.3ч.1ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника (а.с.5). Повідомлення від державного виконавця отримала рекомендованим листом без повідомленням про вручення 03 травня 2024 року, остільки близько місяця не перебувала за місцем державної реєстрації свого місця проживання (а.с.21-22). До Городищенського районного суду Черкаської області звернулася із скаргою на неправомірність дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, користуючись правом на оскарження рішення державного виконавця протягом десяти днів (а.с.1,2,5).

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги. В статті 85 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про судовий захист прав сторін виконавчого провадження при здійсненні виконавчих дій, що є реалізацією закріпленого ст. 55 Конституції України положення про гарантію кожному судового захисту його прав і свобод, про можливість оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд розглядає скарги на постанови державного виконавця, перевіряючи їх відповідність закону: про відкриття виконавчого провадження, про відкладення провадження виконавчих дій, про повернення виконавчого документу, про стягнення виконавчого збору тощо. Крім того, він розглядає скарги не тільки на акти державного виконавця, а й на інші його дії по виконанню рішення, наприклад, проведення виконавчих дій у нічний час, у неробочі та святкові дні (ст. 31 цього Закону), проведення виконавчих дій за відсутності понятих (ст. 16 цього Закону) тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що відповідно до статей 447,448 ЦПК України, ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження" скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби та державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, областей, Києва та Севастополя, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, стороною виконавчого провадження скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скаржник ОСОБА_1 зазначає, що вказаний строк пропущено нею з поважних причин, оскільки була відсутня протягом тривалого часу за місце державної реєстрації свого проживання. На підтвердженя пропуску строку звернення до суду із скаргою, представник ДВС не надав суду доказів, які б спростовували обставини про залежність скаржника від його рішень і дій. Скаржник, як вбачається із змісту скарги до суду та пояснень представника ОСОБА_4 і листа від 04 червня 2024 року №3105/24 реалізовувала активно право на звернення із скаргою щодо оскарження дій державного виконавця в межах десятиденного строку, коли дізналася про порушення її прав, але з незалежних від неї причин, такий строк пропустила і тому суд, приходить до висновку про можливість поновлення строку для подання скарги, остільки скаржник просить надати можливість захистити в суді порушені права та інтереси і визнати поважними причини пропуску такого строку.

На підставі ст.ст.1,4,5,18,28,39,85 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.447,449,450 ЦПК України, суд -

постановив:

Клопотання скаржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку для подання скарги до суду та поновлення строку на оскарження неправомірності дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання задоволити.

Визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду та поновити строк на оскарження неправомірності дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання у цивільній справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю боржника ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на неправомірність дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Ліщинського О.В. щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

Копію ухвали суду надіслати для відому учасникам справи, які не приймали участі в судовому засіданні: скаржнику, стягувану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , представнику скаржника ОСОБА_4 , боржнику ОСОБА_2 , Шевченківському відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Ухвала суду може бути оскаржена учасниками справи до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали для учасників процесу, які приймали участь в судовому засіданні та протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали сторонам, які не брали участі в судовому засіданні.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Савенко