Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 Справа №607/5502/24 Провадження №2/607/1751/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03.10.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 29 500,00 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних, з яких 25 000,00 грн надано на споживчі цілі та зобов`язався повернути Банку суму отриманих Кредитів та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитними договорами не пізніше 03.10.2018. В подальшому 13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача ОСОБА_3 за Кредитним договором договір №? від 03.10.2013. Також, 29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором №? від 03.10.2013 у сумі 39 587,00 грн, з яких 25 500,99 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 14 086,01 грн заборгованість за нарахованими відсотками. З моменту набуття права вимоги на рахунки ТОВ «ФК «Прайм Альянс» кошти за кредитним договором №? від 03.10.2013 не надходити.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 свої зобов`язання по поверненню коштів відповідно до Графіку платежів, що є невід`ємною частиною Кредитного договору не виконав сума заборгованості за кредитним договором в межах 3-х річного терміну за період з 03.04.2017 по 03.10.2018 складає 14 249,47 грн, з яких 12 309,25 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 1940,22 грн проценти за користування кредитом. При цьому позивач зауважує, що на день звернення до суду з даним позовом строк позовної давності не порушено, оскільки такий продовжений на час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.

Окрім цього, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то на думку позивача зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 29.01.2019 по 23.02.2022.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 14 249,47 грн, з яких 12 309,25 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 1940,22 грн проценти за користування кредитом; заборгованості за інфляційними втратами та 3% річних у розмірі 3900,60 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9 084 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.04.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_3 , з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, у зв`язку із їх необґрунтованістю. Так, відповідач вказує, що з наданих позивачем документів слідує, що кредитні договори між сторонами мали б укладалися в письмовій формі, при цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме відповідач, а не інша особа, підписувала кредитний договір № від 03.10.2013, що договір взагалі підписаний саме у формі та за змістом усіх пунктів договору, що вважаються погодженими сторонами та позивачем не надано доказів щодо отримання кредитних коштів саме ОСОБА_3 . Окрім цього, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують видачу ОСОБА_3 кредитних коштів, а також суму самої заборгованості, а саме первинні документи бухгалтерського обліку оформленні відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідач вказує, що заява на видачу готівки №3 від 03.10.2013 не може бути належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить обов`язкових реквізитів - посад та підписів відповідальних осіб банку, відповідальних за здійснення операції та правильності її оформлення. Так само витяги з реєстрів боржників, отримані під час відступлення права вимоги та розрахунки боргу, розрахунок вимог Товариств, довідка №3 станом на 06.03.2024 та Довідка 148 від 06.03.2024 не є первинними документами, відтак не є доказами розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки не доводять отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаними кредитними договорами. Також звертає увагу, що графік Платежів від 03.10.2013 є надруковано прізвище члена правління банку ОСОБА_4 , однак жодного підпису представника банку немає взагалі, і сума до погашення основної суми кредиту становить зовсім не 25000,00 грн., як вбачається з копії заяви на видачу готівки № 3 від 03.10.2013, а 29 500,00 грн. Водночас, як передбачено Статутом ПАТ «ОТП Банк», затвердженим у редакції, котра діяла на момент укладення Кредитного договору у своїх відносинах з третіми особами Банк повинен бути офіційно представлений двома членами Правління (включаючи Голову Правління) або Головою Правління, який діє спільно з посадовою особою, уповноваженою Правлінням ставити підпис від імені Банку. Окрім цього, перша сторінка копії Кредитного договору містить підписи обох сторін працівника банку та нібито позичальника, однак копія другої, третьої, четвертої сторінки Кредитного договору жодних підписів не містять, нумерація пунктів Кредитного договору відсутня, взагалі не читаються умови, невідомо, чи погоджені ці умови Сторонами, аналогічно, і Графік платежів не містить підпису Члену Правління ОСОБА_4 та печатки банку. Щодо зазначення у Кредитному договорі умов про сплату комісії, то відповідач зазначає, що пунктом 4.4 Кредитного договору, фактично встановлено плату позичальника надання інформації щодо його кредиту, проте пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, передбачено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Поряд з цим, перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії Договір не містить. Відтак, оскільки Кредитним договором встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у Договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та нікчемним. Крім того вказує, що позивачем не надано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» з додатком та ліцензію на провадження господарської діяльності з надання послуг з факторингу. При цьому Національний банк України розглянув та погодив звернення фінансової установи ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» про виключення їх із Державного реєстру фінансових установ, про що 02.09.2020 Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг було ухвалено відповідне рішення. Таким чином на переконання відповідача навіть, якщо на момент укладення договору факторингу № 29/01//19 від 29.01.2019, між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» позивач мав свідоцтво про реєстрацію фінансової установи з додатком у якому було зазначено право на надання послуг з факторингу, то на момент звернення до суду ТОВ «ФК Прайм Альянс» не мала права на здійснення послуг з факторингу. Щодо наявних в матеріалах справи Договорів факторингу, то відповідач вказує, що позивачем надано копії договорів факторингу, а не оригінали, котрі повинні знаходитися в матеріалах кредитної справи, і цей факт надання копій, без надання первинних документів на підтвердження перерахування суми боргу, не підтверджує набуття ТОВ «ФК Прайм Альянс» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги до відповідача. Окрім цього, йому на виконання вимог ст. 1082 ЦК України, не направлялося повідомлення про зміну кредитора та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором за новими рахунками, а у позові немає доказів про таке направлення навіть за старою адресою, хоча позивач знав нову адресу відповідача, адже вчиняв виконавчий напис, котрий був залишеним таким, що не підлягає до виконання, за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Прайм-Альянс» у справі № 607/11237/22. З огляду на вищевикладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

18.04.2024 відповідач ОСОБА_3 подав клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, я кому вказує, що сума витрат на правову допомогою заявлена позивачем 9084 грн є неспівмірною ціні позову, що на думку відповідача є доказом штучного створення позовних вимог, а тому він просить зменшити суму витрат на правову допомогу до 1500 грн та при вирішення спору покласти ці витрати на позивача.

24.04.2024 судом зареєстровано письмові пояснення подані представником позивача ТОВ «ФК Прайм Альянс» - адвокатом Дорошенко М.А., в яких остання окрім доводів викладених у позовній заяві вказує, що на підтвердження факту укладення Кредитного договору позивачем було надано суду належним чином завірену копію Кредитного договору з додатками до нього, підписаного відповідачем з однієї сторони і представником банку з іншої. Крім того, відповідачем перед підписання Кредитного договору було підписано Інформаційний листок з умовами кредитування по даному Кредитному договору, в якому чітко прописані умови надання кредиту, сума кредитування, та вартість надання банком послуг кредитування. Після ознайомлення з умовами надання кредиту і підписання інформаційного листка, між відповідачем і банком був укладений відповідний Кредитний договір умови і пункти якого повністю відповідають стандартним умовам Кредитування по тарифу «Вигідний партнерський» з якими відповідач був належно ознайомлений що підтвердив своїм підписом. Крім того, з метою контролю за цільовим використанням кредиту за умовами кредитного договору між Позичальником і ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя», від імені якого діє, на підставі укладеного Договору доручення страховий агент ПАТ «ОТП Банк» що реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування, було укладено договір страхування № 01/ від 03.10.2013. Таким чином позивач вважає, що факт існування (дійсності) Кредитного договору № від 03.10.2013, разом з фактом укладання даного договору між Відповідачем і Банком ним доведено. З приводу заперечень відповідача щодо факту отримання ним грошових коштів за Кредитним договором, то представник позивача вказує, що Банк повністю виконав свої зобов`язання видавши відповідачу готівкові кошти у розмірі 25 00000 грн через касу банку, що підтверджується Заявою на видачу готівки № 3 від 03.10.2013, підписаною відповідачем і представником банку. При цьому твердження відповідача про те що дана заява № 3 від 03.10.2013 не є первинним бухгалтерським документом на переконання позивача є хибним і неаргументованими, так як така має усі ознаки первинного бухгалтерського документу, включаючи обов`язкові реквізити і дозволяє у повному обсязі встановити відомості про зміст господарської операції, її учасників і суму, встановити обставини, час і місце її проведення. Щодо договорів факторингу, то представник вважає, що долучені до матеріалів справи документи є достатніми доказами переходу права вимоги за кредитним договором № від 03.10.2013 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», шляхом укладення договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 та до ТОВ «ФК Прайм Альянс», шляхом укладення договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019. На підставі викладеного представник позивача просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

25.04.2024 судом зареєстровано заперечення на пояснення по справі подані відповідачем ОСОБА_3 , у яких зазначає, щодо інформаційний листок не можна вважати складовою договору кредиту, оскільки він підписується сторонами перед укладенням кредитного договору і свідчить про проведену переддоговірну роботу. Враховуючи, що інформація у інформаційному листку є інформацією, яка була надана позичальнику до укладення кредитного договору, матеріали справи не містять відомостей, які саме із зазначених умов в інформаційному листку були прийняті позичальником, а також інформаційний листок не містить умов про те, що він є складовою договору банківського обслуговування. Відповідач вважає, що підписання ним інформаційного листка (паспорту споживчого кредиту) не свідчить, що відповідачем погоджено та встановлено Банком відсотки саме у такому розмірі, який позивач просить стягнути як заборгованість за відсотками. Окрім того, в наданій роздруківці заяви вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Щодо копії анкети заяви від 30.09.2023 на отримання кредиту, то відповідач зауважує, що така заповнена вручну, містить суму бажаного кредиту 91 500,00 грн, та на ній прописом вказано, що «заявка заведена дистанційно зі слів клієнта», проте вона не містить двох обов`язкових реквізитів документу, а саме коду кредитного спеціаліста та підпису кредитного спеціаліста банку. При цьому, підписання ним анкети-заяви на отримання кредиту не може вважатися договором приєднання чи доказом укладення кредитного договору, адже суми зазначені у ній та у кредитному договорі не співпадають. Щодо копії довідки № 3 від 03.10.2013 то вона не ідентифікує осіб, що її підписували, а також не ідентифікує, хто саме отримував так званий кредит у сумі 25 000,00 грн і поставив свій підпис, а також не ідентифікує ту посадову особу банку, що кредит нібито видала. Крім того, відповідач вказує, що копія договору страхування 01/73 від 03.10.2013 не може бути підтверджуючим документом про укладення договору кредиту, оскільки такий договір укладається між Банком та Позичальником перед укладенням кредитного договору, а тому разом із заявою-анкетою та інформаційним листком умов кредитування входить у пакет документів переддоговірної роботи по укладенню кредитного договору. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №?200609373, наданий позивачем на думку відповідача не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості, оскільки не є касовим, банківським документом та документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно дост.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а є одностороннім арифметичним розрахунком банку, і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. З приводу копії виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 від 13.10.2013, відповідач зазначає, що позивач помилково вказує, що ця є виписка є випискою з особистого рахунку відповідача в ПАТ «ОТП Банк»», оскільки не надає суду копії договору відкриття банківського рахунку, за умови, що такий був відкритий на ім`я ОСОБА_3 . Звертає увагу, що виписка по особовому рахунку НОМЕР_1 за кредитним договором № від 03.10.2013 за своїм змістом не відповідає вимогам виписки з особового рахунку відповідача по справі, бо рахунок 2909 є транзитним, не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості, оскільки не є касовим, банківським документом та документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Окрім цього, виписка без підписів уповноважених осіб банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування Відтак відповідач просить критично оцінити такі роздруківки з АТ «ОТП Банк», так як без основного реквізиту - підпису уповноважених осіб банку, вони не є документом банку, тим більше, не стосуються відповідача, оскільки інформація, зазначена в цих роздруківках, є недостовірною, так як він не може бути платником по транзитному рахунку банку 2909 і водночас отримувачем по невідомому рахунку банку 2208. З огляду на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

10.06.2024 відповідачем ОСОБА_3 подано клопотання про визнання доказів наявних у матеріалах справи неналежними та недопустимими, з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на пояснення по справі.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Прайм Альянс»Тимошенко О.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила з приводу позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на письмові пояснення.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що 30.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до АТ «ОТП Банк» із Анкетою заявкою на отримання кредиту, яка підписана його власноручним підписом, у якій вказав загальну інформацію про себе, контактну (місце роботи, засоби зв`язку), а також фінансову (суму бажаного кредиту, ціль отримання кредиту, джерело додаткового доходу та персональні витрати).

Також ОСОБА_3 підписав Інформаційний листок про умови кредитування по продукту «Вигідний Партнерський», у якому зазначено, що орієнтовна сукупна вартість кредиту розрахована виходячи із розміру Кредиту складає 67 093,72 грн. Сума кредиту 29 500 грн, відсоткова ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та складає 18 % річних. Також розраховано періодичність та розміри платежів з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та комісії при щомісячному погашені суми заборгованості рівними частинами впродовж 60 місяців.

03.10.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та Позичальником ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №, який підписаний відповідачем власноручним підписом, за умовами якого Банк надає Позичальнику споживчий кредит у розмірі 29 500 грн, з яких: 25 000 грн на споживчі цілі; 4500 грн на придбання послуг у Продавця, строком на 60 місяців (з 03.10.2023 по 03.10.2018) із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних (п. 1.1 Кредитного договору)

Відповідно до п. 1.2.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

За умовами п.п. 1.2.2, 1.2.3 Кредитного договору, з метою контрою за цільовим використанням Кредиту на придбання Послуг у Продавця 1 та Продавця 2 Банк перераховує відповідні визначені п. 1.1 цього Договору частини суми Кредиту на користь Продавців. Іншу відповідну визначену п. 1.1 цього Договору частину суми Кредиту (на споживчі цілі) Банк надає Позичальнику шляхом перерахування частини суми Кредиту на рахунок Позичальника, відкритий в АТ «ОТП Банк» МФО 300528 або видачі суми Кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банку.

Даний Договір є заявою Позичальника на отримання Кредиту та/або випуск Instant картки та цим Позичальник підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та/або випуск Instant картки на умовах зазначених у цьому Договорі (п. 1.2.4 Кредитного договору)

Відповідно до пункту 1.4.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитними договором не пізніше 03.10.2013.

Згідно п.п. 1.4.2, 1.4.3 Кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної пункті 1.1 даного Договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів.

Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дати платежів у складі суми платежу за розрахунковий період (п. 1.4.5 Кредитного договору).

Графік платежів є Додатком № 1 та невід`ємною частиною даного Договору та розраховуються з урахуванням суми та строку Кредиту, процентної ставки за користування Кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається в Графіку платежів та визначається з урахуванням фактичної кількості календарних днів у році (пункт1.4.6 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.6 Кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.

Підписанням Кредитного договору Позичальник ОСОБА_3 засвідчив, що йому була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та роз`ясненні всі питання, що він має по цьому Договору.

Також Позичальник ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив, що перед укладенням цього Договору Банк повідомив його у письмовій формі про особу та місцезнаходження Банка; умови (мету, для якої споживчий кредит маже бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, я тому числі зобов`язаннями Позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як комісії, витрати на страхування, юридичне оформлення, інфляційні втрати, тощо); строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови; відомості про те, від кого Позичальник може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 є Графік платежів, яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і комісії та який підписаний ОСОБА_3 власноручним підписом.

Майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю ОСОБА_3 були застраховані в межах суми 25 000 грн, що дорівнює початковій сумі кредиту відповідно до Кредитного договору № від 03.10.2013, строком з 03.10.2013 по 03.10.2018, що вбачається із Договору страхування 01/ від 03.10.2013, укладеного між ПрАТ «РЕНЕСАНС-КРЕДИТ» від імені та в інтересах якого діє агент АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_3 .

Відповідно до заяви на видачу готівки №3 від 03.10.2013, підписаної отримувачем ОСОБА_3 та Банком, ОСОБА_3 отримав виплату коштів за кредитним договором № від 03.10.2013 у розмірі 25 000 грн.

13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №13/06/16, відповідно до якого Клієнт ПАТ «ОТП Банк» (Первісний Кредитор) передає, а Фактор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості (п. 1.1 Договору).

Згідно п.п. 1.3, 1.4 Договору Факторингу, за цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Фактор має право, на наступне відступлення (продаж) права грошової вимоги третім особам.

За умовами п. 6.2.3 Договору Факторингу, право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

До ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за Договором факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 перейшло в тому числі право вимоги до відповідача ОСОБА_3 за Кредитним договором № від 03.10.2013 в сумі 39 587,00 грн, з яких: 17 030,51 сума строкової заборгованості за кредитом; 223,20 грн сума строкових нарахованих відсотків; 8 470,48 грн сума простроченого тіла кредиту; 13 862,73 грн сума нарахованих прострочених відсотків по кредиту, що вбачається з витягу з акту приймання-передачі Документації боржників та реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу №13/06/16.

20.03.2018 на підставі рішення комісії № 403 від 20.03.2018 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було видно свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, .

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 491 від 03.04.2018, видати ТОВ «ФК «Прайм Альянс» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання послуг з факторингу; надання послуг з фінансового лізингу; надання гарантій та поручительств.

29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого Клієнт ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передає, а Фактор ТОВ «ФК «Прайм Альянс» приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, Права Вимоги за якими належать Клієнту на підставі Договору Факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016, та не було погашене до моменту підписання даного Договору, в розмірі Портфеля Заборгованості (п. 1.1 Договору Факторингу).

Відповідно до п. 1.3 Договору Факторингу, за цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами в тому числі та не виключаючи, штрафні санкції та пені передбачені кредитним договором.

Права вимоги за Кредитними договорами переходять до Фактора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7.1 цього Договору. Передача Прав вимоги за Кредитними договорами здійснюється Сторонами на підставі Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, форма якого наведена у Додатку 3 до цього договору (п. 1.4, 1.6 Договору Факторингу).

За умовами п.п. 7.1, 7.2 Договору Факторингу, сторони домовились, що Ліміт Фінансування складає 100 000 грн без ПДВ. Фактор здійснює фінансування Клієнта шляхом сплати 100 % Ліміту фінансування на банківський рахунок Клієнта не пізніше 10-ти банківських днів, з дати підписання Сторонами цього Договору.

Як вбачається з платіжного доручення АТ «АЛЬФА-БАНК» № 44 від 29.01.2019, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» сплатило на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» кошти у сумі 100 000 грн, призначення платежу: оплата згідно договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019, без ПДВ.

До ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за Договором факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 перейшло в тому числі право вимоги до відповідача ОСОБА_3 за Кредитним договором № від 03.10.2013 в сумі 39 587,00 грн, що вбачається з витягу з акту приймання-передачі Документації боржників та реєстру боржників, Додаток № 1 до Договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019.

09.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., вчинено виконавчий напис №826, котрим стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості за період з 29.01.2019 по 28.02.2020 за кредитним договором № від 03.10.2013, укладеним між ОСОБА_3 та первісним кредитором ПAT «ОТП Банк» заборгованість на загальну суму 39982,87 гривень, що складається з: 25500,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14086,01 грн. заборгованість по відсотках; 395,87 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2023 у справі 607/11237/22, позов ОСОБА_3 задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №826 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кравцовим Олександром Олександровичем 09.04.2020 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості у загальній сумі 39982,87 грн по кредитному договору № від 03.10.2013, що укладений із первісним кредитором ПAT «ОТП Банк».

Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З приводу посилань відповідача на відсутність у матеріалах справи доказів того, що Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 укладений у письмовій формі та того, що саме ОСОБА_3 підписав Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013, а не інша особа, то суд зауважує, що як вбачається з долученого до позовної заяви Договору про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 такий підписаний Членом Правління ПАТ «ОТП Банк» Мудрим В.С., Начальником Управління х продажів роздрібного бізнесу та управління мережею Сокольською О.В. та ОСОБА_3 , власноручними підписами.

Також ОСОБА_3 підписав Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 Графік платежів.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок про те, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

З огляду на викладене, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у матеріалах справи доказів того, що Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 укладений у письмовій формі та того, що саме ОСОБА_3 його підписав та приходить до висновку про доведеність факту укладення між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору, та відповідно наявності між ним кредитних правовідносин. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

При цьому суд зауважує, що у суду не має необхідних повноважень, технічної бази, кваліфікації та спеціальних знань, необхідних для встановлення факту належності чи неналежності підпису наявному у Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 відповідачу ОСОБА_3 .

Водночас, під час розгляду справи судом було роз`яснено стороні відповідача право на подання суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підписів відповідача у кредитному договорі та додатках до нього, яким відповідач не скористався.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача з приводу того, що в матеріал справи відсутні докази про повідомлення йому та погодження ним умов договору, оскільки підписуючи Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 відповідач ОСОБА_3 підтвердив перед укладенням цього Договору Банк повідомив його у письмовій формі умови (мету, для якої споживчий кредит маже бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, я тому числі зобов`язаннями Позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як комісії, витрати на страхування, юридичне оформлення, інфляційні втрати, тощо); строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Крім того, сам Кредитний договір, який був підписаний відповідачем ОСОБА_3 містить усі істотні умови договору, такі як сума кредиту, строк на який надається кредит, відсоткову ставку та порядок його повернення.

Також ОСОБА_3 підписав Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 Графік платежів, у якому міститься інформація про суму кредиту 29 500 грн, строк 60 місяців, відсоткову ставку 18 % річних. Також у Графіку розраховано періодичність та розміри платежів з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та комісії при щомісячному погашені суми заборгованості рівними частинами впродовж 60 місяців.

Отже враховуючи, що Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 та додатки до нього підписані відповідачем ОСОБА_5 , а матеріали справи не містять і відповідач не надав суду доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, суд приходить до висновку, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав..

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, з приводу того, що позивач не повідомив відповідача ОСОБА_3 про відступлення права вимоги за кредитним договором та вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 відповідно до Договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 та Договору факторингу №29/01/19-2 від 19.10.2019.

Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що підписавши Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 відповідач ОСОБА_3 добровільно погодився на умови договору, якими сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Однак, взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентних платежів відповідач ОСОБА_3 не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі 39 587,00 грн, з яких 25 500,99 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 14 086,01 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

Поряд з цим, у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за Договір про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 відповідно до Графіку платежів в межах 3-х річного терміну за період з 03.04.2017 по 03.10.2018, що складає 14 249,47 грн, з яких 12 309,25 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 1940,22 грн проценти за користування кредитом.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 25 000 грн підтверджується заявою на видачу готівки №3 від 03.10.2013, підписаною отримувачем ОСОБА_3 та Банком.

Окрім цього, отримання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів також знайшов своє підтвердження у виписці по особовому рахунку відповідача ОСОБА_3 з 03.10.2013 по 13.06.2016, з якої вбачається, що відповідач частково погашав наявну заборгованість.

Щодо заперечень відповідача з приводу банківської виписки, то суд зауважує, що виписка з банківському рахунку є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.

Відповідно до положень ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином суд відхиляє заперечення відповідача з приводу банківської виписки та вважає, що наявними в матеріалах доказами, належним чином підтверджено факт одержання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів та їх несвоєчасне повернення, що призвело до утворення заборгованості.

З огляду на викладене судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором про надання споживчого кредиту № від 03.10.2013 належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14 249,47 грн, з яких 12 309,25 грн основна заборгованість за кредитом (тіло); 1940,22 грн проценти за користування кредитом, яка підлягає до стягнення в користь позивача.

Окрім цього, згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно розрахунку долученого банком до матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_3 по інфляційних втратах за період з березня 2019 року по лютий 2022 року та 3 % річних за період з 29.01.2019 по 23.02.2022 становить: 3% річних за на кредитну заборгованість 1134,00 грн, інфляційні втрати 2 766,60 грн.

Судом перевірено зазначений розрахунок та суд вважає такий достовірним, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, при цьому відповідач ОСОБА_3 доказів на спростування даного розрахунку суду не надав.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за Кредитним договором № від 03.10.2013 у розмірі 14 249,47 грн, заборгованість за інфляційнимивтратами у розмірі 2 766,60 грн та суму 3% річних у розмірі 1 134 грн.

Водночас, щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9 084 грн.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Так, повноваження адвоката Дорошенко М.А. підтверджені Договором про надання правової допомоги № 06/06 від 06.06.2023 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО АІ № 1406469 від 22.02.2024.

Як вбачається з Договору про надання правової допомоги № 06/06 від 06.06.2023, укладеного між Адвокатом Дорошенко М.А. та Клієнтом ТОВ «ФК «Прайм Альянс», за цим Договором Адвокат зобов`язується, в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, надати Клієнту правову допомогу за його запитом, а Клієнт зобов`язується оплатити надані Послуги.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 06/06 від 06.06.2023, даний Додаток №1 визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокату за надання правничої допомоги. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги:06/06 від 06.06.2023 за надану професійну правничу допомогу, складеного Адвокатом 06.06.2023, вартість 1 години роботи Адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється Клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Адвоката, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару.

Згідно з актом прийому передачі наданих послуг від 22.02.2024, Адвокат Дорошенко М.А. надала, а ТОВ «ФК «Прайм Альянс» прийняло наступні послуги за позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_3 : первинна консультація та ознайомлення з матеріалами Кредитної справи 4 год.; підготовка позовної заяви 4 год. Розмір суми наданої адвокатом правничої допомоги в рамках розгляду справи складає 9084 грн.

Відповідно до рахунку фактури № 2 від 22.02.2024, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повинне сплатити на рахунок адвоката Дорошенко М.А. 9 084 грн.

05.03.2024 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» оплатило на рахунок адвоката Дорошенко М.А. 9 084 грн, призначення платежу оплата за надані юридичні послуги зг-но рах. № 2 від 22.02.2024, без ПДВ, що вбачається з платіжної інструкції АТ «СЕНС БАНК» № 9199 від 05.03.2024

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Дорошенко М.А. та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» підтверджується Договором про надання правової допомоги № 06/06 від 06.06.2023, Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги № 06/06 від 06.06.2023, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО АІ № 1406469 від 22.02.2024 та платіжною інструкцією АТ «СЕНС БАНК» № 9199 від 05.03.2024.

Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 9 084 грн.

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті прийому передачі наданих послуг від 22.02.2024, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за Кредитним договором № від 03.10.2013 у розмірі 14 249 (чотирнадцять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 47 копійок, заборгованість за інфляційнимивтратами у розмірі 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 60 копійок, суму 3% річних у розмірі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривні 00 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 25.07.2024.

Реквізити сторін:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС», , адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 77, м. Київ, 04053.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець