Справа № 362/4021/24
Провадження № 2/362/2182/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Васильківської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Судом відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29 липня 2024 року судом отримано відзив на позов разом із клопотанням представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

Зокрема, клопотання обґрунтовано тим, що не існують одночасно дві умови передбачені частиною шостою статті 279 ЦПК України.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Насамперед, є помилковим посилання заявника на не існування одночасно двох умов передбачених частиною шостою статті 279 ЦПК України.

Відповідно до норм частини шостої статті 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Натомість, предметом даного позову не є стягнення грошової суми, а є витребування майна.

При цьому, вартість майна яке просить витребувати прокурор не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки сума 85 126 гривень 30 копійок є меншою ніж сума 90 840 гривень 00 копійок!

Одночасно, суд наголошує на тому, що за своєю юридичною структурою дана справа не відноситься до складних.

При цьому, відповідач належним чином може скористатися своїми процесуальними правами, надавши суду відповідні заяви і/або клопотання.

Суд обов`язково їх дослідить і врахує при винесенні рішення у справі.

Таким чином, відповідач реалізує свої процесуальні права надати пояснення, доводи і міркування та заявити клопотання.

Тобто, навіть при розгляді справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідач не позбавлений та має право надати пояснення, доводи і міркування у письмовому вигляді та заявити будь-які клопотання, які суд обов`язково розгляне.

Також, об`єктивно відсутня необхідність надання пояснень безпосередньо і усно в судовому засіданні, оскільки пояснення можна надати в письмовому вигляді.

Суд не вбачає перешкод для реалізації відповідачем його прав заявити клопотання будь-якого характеру.

Вказані процесуальні дії абсолютно не залежать від виду і порядку провадження, що здійснюється судом.

При вирішенні питання про порядок розгляду справи, суд керувався нормами статті 274 ЦПК України, які дозволяють проводити розгляд справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Як наслідок, відповідно до частини шостої статті 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки, предметом даного позову не є стягнення грошової суми, вартість майна яке просить витребувати прокурор не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд зауважує, що для повного та всебічного встановлення обставин справи, суду достатньо дослідити письмові пояснення учасників процесу та дати аналіз письмовим доказам по справі.

Крім того, надані сторонами докази мають однакову силу незалежно від того чи подані вони в судовому засіданні чи ні.

До того ж, слід звернути увагу відповідача на таке.

Розгляд справи в судовому засіданні з різних причин може затягнутись на довгі роки, що є неприпустимим, тоді як в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суду достатньо отримати від усіх учасників процесу їх правову позицію щодо справи, оцінити докази та прийняти рішення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

До того ж, необхідно врахувати, що у зв`язку із введенням воєнного стану на усій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, розгляд справи в судовому засіданні може бути значно ускладнений або взагалі неможливий через неможливість прибуття до суду сторін по справі чи оголошення повітряної тривоги у Київській області.

Також, слід врахувати тривалі відключення електроенергії в приміщенні суду, що призводить до неможливості фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до статті 247 ЦПК України та неодноразового зняття справи з розгляду.

Як наслідок, розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін не є перешкодою для дослідження в повному обсязі усіх обставин по справі.

Важливим є те, щоби сторони повідомили суду усі фактичні обставини справи.

Крім того, суд не погоджується із твердженнями представника про те, що дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного провадження, оскільки дослідження лише матеріалів справи без пояснень відповідача не надасть можливість повно і всебічно встановити обставини справи.

При цьому, слід зауважити, що повідомлення суду про обставини по справі не обов`язково має здійснюватись вербально в судовому засіданні.

Немає перешкод для сторін повідомити суду про усі обставини по справі в письмових поясненнях, листах, заявах і клопотаннях.

Будь-які докази по справі сторони також можуть надати суду через канцелярію суду або засобами поштового зв`язку.

Також, суд зазначає про те, що у даному випадку встановити наявність чи відсутність волевиявлення учасника правочину (на чому наголошує заявник), слід за допомогою фактичних даних та відомостей які містяться в письмових документах.

На глибоке переконання суду, у даному випадку, для повного і всебічного встановлення обставин справи, абсолютно не потрібно проводити судове засідання, оскільки достатньо дослідити саме письмові докази по справі.

Саме від письмових доказів безпосередньо залежить результат вирішення справи по суті, а не від виду провадження за яким здійснюється розгляд справи.

Тобто, визначальне значення при розгляді даної справи мають саме письмові докази, а не пояснення сторін.

Серед іншого, представнику слід врахувати, що за результатами розгляду справи позов може бути:

-задоволений;

-задоволений частково;

-відмовлено в задоволенні позову, що буде вирішено судом на підставі наданих учасниками справи письмових доказів.

За таких обставин, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 184 187, 274 277 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя