Справа № 343/1646/18
Провадження № 22-ц/4808/925/24
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 08 травня 2024 року, постановлену в складі судді Лицура І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодуванні моральної шкоди. Просив визнати недостовірною поширену відповідачем інформацію та протиправними його дії; зобов`язати відповідача з дня набрання рішенням суду законної сили публічно вибачитись перед ним за грубе спілкування та нанесення образ і спростувати поширену ним ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію в такий же спосіб, в який вона була поширена, тобто в присутності працівників «Нової Пошти», відвідувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які чули ці образливі слова, а також опублікувати це вибачення в громадсько-політичному тижневику «Добра Справа», редакція якого знаходиться в м. Долина по вул. Грушевського, 11 Івано-Франківської області , та в газеті «Свіча», редакція якої знаходиться на Майдані Січових Стрільців в м. Долина; заборонити відповідачу вчиняти дії, які принижують його честь та гідність, що виражається в грубому, образливому та нецензурному спілкуванні з ним та розповсюдженні недостовірної інформації, а також стягнути з останнього 150000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу, транспортні витрати в сумі 1200,00 грн., витрати на ксероксний папір в сумі 100,00 грн., витрати на СD-диски - 24,00 грн. та на заправку картриджа до ксерокса - 120,00 грн.

Ухвалою Долинського районного суду від 08 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та залишено позовну заяву без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норма матеріального та процесуального права.

Зазначає, що подавав позовну заяву в письмовій формі і не поросив суд надсилати йому повістки через підсистему «Електронний суд». Через відсутність Інтернету за місцем його реєстрації і проживання ( АДРЕСА_2 ) він за цією адресою не користується підсистемою «Електронний суд», і не зобов`язаний нею користуватися згідно ч. 6 ст. 14 ЦПК України. Також в позовній заяві він не вказував свою електронну пошту, а лише поштову адресу, засіб зв`язку - поштовий через оператора АТ «Укрпошта». Відтак суд зобов`язаний був надсилати йому повістку про судове засідання 08.04.2024 року поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а повідомлення через електронний кабінет не є належним.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання позивачем судової повістки з повідомленням про судове засідання 08.04.2024 року.

Отже Долинський районний суд не повідомив належним чином позивача ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, призначеного на 10:00 год. 08.04.2024 року, і мав підстави відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою позивача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Крім того, 23.02.2024 року та 08.04.2024 року ОСОБА_1 не з`явився в судові засідання з поважних причин.

Зокрема, 23.02.2024 року він подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням виробничої практики та навчанням в інституті, на підтвердження чого надав довідку про проходження виробничої практики з 19.02.2024 року по 30.03.2024 року. Просив відкласти розгляд справи не раніше 03.04.2024 року та без його участі не розглядати.

Також, хоч позивач і не був належним чином повідомлений про судове засідання 08.04.2024 року, подав перед засіданням клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з захворюванням, інвалідністю та лікуванням, на підтвердження чого надав копію виписки із медичної карти про лікування з 29.03.2024 року. Просив відкласти розгляд справи не раніше 24.04.2024 року та без його участі не розглядати.

Відтак, у зв`язку з неналежним повідомленням позивача про судове засідання 08.04.2024 року, ОСОБА_1 вперше не з`явився в судове засідання 08.05.2024 року, і при цьому також письмово повідомив причину своєї неявки - навчання у вищому навчальному закладі та складання заліків і іспитів.

08.05.2024 року суд мав допитати в судовому засіданні свідка відповідача, а позивач мав право і хотів поставити йому запитання. Тому не подавав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

А відмовивши у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням сесії в інституті, де він провів весь день 08.05.2024 року, суд порушив право ОСОБА_1 на освіту.

Просить визнати неявку в судове засідання 08.05.2024 року поважною через його навчання у вищому навчальному закладі та складання сесії; скасувати ухвалу Долинського районного суду від 08.05.2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача - адвокат Ватутін І.П. подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначив, що впродовж всього тривалого розгляду справи позивач систематично ініціював відкладення, не проявляв зацікавленості в швидкому розгляді справи. При цьому неодноразово подавав документи через підсистему «Електронний суд», в якій він зареєстрований.

Перед винесенням оскаржуваної ухвали судом було встановлено, що позивач в судові засідання 23.02.2024 року, 08.04.2024 року та 08.05.2024 року не з`явився, щоразу в день судового засідання подавав заяви про відкладення розгляду справи.

З довідки про доставку електронного документу вбачається, що судова повістка з повідомленням про час і місце наступного судового засідання 08.04.2024 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 27.02.2024 року, що підтверджує факт його належного повідомлення про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Належне повідомлення позивача про судове засідання 08.05.2024 року підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 18.04.2024 року.

Заяви про розгляд справи в його відсутності позивач не подавав. Навпаки, в кожному клопотанні про відкладення розгляду справи просив розгляд без його участі не проводити.

Також інтереси ОСОБА_1 в даній справі наразі представляє адвокат Ганич І.М., за клопотаннями якого всі судові засідання у справі судом були призначені в режимі відеоконференції. Однак останній в такі засідання 23.02.2024 року, 08.04.2024 року та 08.05.2024 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Отже судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи 08.05.2024 року і повторно не з`явився в дане судове засідання.

Вважає, що сам факт реєстрації позивача у підсистемі «Електронний суд» та надсилання через неї документів до суду свідчить про його згоду на контактування з судом за допомогою цієї підсистеми. А його дії по неодноразовому відкладенню розгляду справи є проявом недобросовісності користування процесуальними правами.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача - адвокат Ватутін І.П. щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 та представник апелянта - адвокат Ганич І.М., за клопотанням якого судове засідання було призначене в режимі відеоконференції, в судове засідання не з`явилися. Апелянт та представник відповідача не заперечили щодо розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

З урахуванням думки учасників справи, положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності представника апелянта та відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала, що оскаржується, зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодуванні моральної шкоди.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за клопотаннями позивача.

23.02.2024 року позивач ОСОБА_1 також подав до суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи 23.02.2024 року у зв`язку з проходженням ним виробничої практики від інституту, виконанням контрольних робіт, семінарських практичних завдань і курсової роботи. Просив справу розглядати не раніше 03.04.2024 року (т. 5, а.с. 1-2).

Розгляд справи було відкладено на 08.04.2024 року на 10:00 год. (т. 5, а.с. 4).

Документ в електронному вигляді «Повістка» від 26.02.2024 року було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 27.02.2024 року 3:19:45, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу (т. 5, а.с. 6).

Також 26.02.2024 року ОСОБА_1 було направлено судову повістку разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зазначеною ним адресою ( АДРЕСА_2 ). І така повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 5, а.с. 16-18).

05.03.2024 року від представника позивача - адвоката Ганича І.М. до суду надійшло клопотання про забезпечення його участі в засіданні 08.04.2024 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції (т. 5, а.с. 11).

Ухвалою Долинського районного суду від 05.03.2024 року вищевказане клопотання представника позивача задоволено, судове засідання, призначене на 10:00 год. 08.04.2024 року та всі наступні судові засідання по справі призначено в режимі відеоконференції з Пустомитівським районним судом Львівської області за участю адвоката Ганича І.М. (т. 5, а.с. 13).

08.04.2024 року позивач ОСОБА_1 знову подав до суду через електронну пошту з накладенням цифрового електронного підпису клопотання про відкладення розгляду справи 08.04.2024 року у зв`язку із загостренням хронічних захворювань та лікуванням. Просив відкласти розгляд справи не раніше 24.04.2024 року та без його участі не розглядати (т. 5, а.с. 19-20).

В судове засідання 08.04.2024 року о 10:00 год. позивач та його представник не з`явилися (т. 5, а.с. 21).

Розгляд справи відкладено на 08.05.2024 року на 10:00 год.

ОСОБА_1 було направлено судову повістку разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зазначеною ним адресою ( АДРЕСА_2 ), а також через вказану ним електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (т. 5, а.с. 24, 25). І така повістка отримана ним особисто 18.04.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відстеженням з сайту АТ «Укрпошта» (т. 5, а.с. 31, 32).

Також 09.04.2024 року від представника позивача - адвоката Ганича І.М. до суду знову надійшло клопотання про забезпечення його участі в засіданні 08.05.2024 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції (т. 5, а.с. 26). І ухвалою Долинського районного суду від 10.04.2024 року це клопотання представника позивача задоволено, судове засідання, призначене на 10:00 год. 08.05.2024 року та всі наступні судові засідання по справі призначено в режимі відеоконференції з Пустомитівським районним судом Львівської області за участю адвоката Ганича І.М. (т. 5, а.с. 28).

Крім того, 11.04.2024 року представника позивача - адвоката Ганича І.М. повідомлено про розгляд справи 08.05.2024 року о 10:00 год. телефонограмою (т. 5, а.с. 30).

08.05.2024 року перед початком судового засідання позивачем знову направлено через електронну пошту з накладенням цифрового електронного підпису клопотання про відкладення розгляду справи 08.05.2024 року у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі та складанням заліків і іспитів. Просив відкласти розгляд справи не раніше 18.05.2024 року та без його участі не розглядати (т. 5, а.с. 33-35).

В судове засідання 08.05.2024 року о 10:00 год. позивач та його представник не з`явилися (т. 5, а.с. 38-39).

Ухвалою Долинського районного суду від 08.05.2024 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - повторної неявки позивача в судове засідання (т. 5, а.с. 40).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 був належно повідомлений про розгляд справи 08.05.2024 року, однак в судове засідання повторно не з`явився. Також в судове засідання повторно не з`явився його представник - адвокат Ганич І.М., не повідомивши про причини своєї неявки. Своїм правом подати заяву про розгляд справи за його відсутності позивач не скористався. При цьому з 18 жовтня 2021 року судові засідання в даній справі 22 рази відкладалися за клопотанням позивача та його представників. Отже з метою недопущення зловживання позивачем своїми процесуальними правами, враховуючи розумні строки розгляду справи, суд вважав, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи слід відмовити та його позов залишити без розгляду.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі №369/3184/19).

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі №756/6049/19 (провадження №61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі №128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі №693/1116/20 та від 10 січня 2024 року у справі №456/1278/20.

З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Натомість, позивач просив суд справу за його відсутності не розглядати, а представником позивача були подані клопотання про розгляд справи за його участю в режимі відеоконференції, в які він не з`являвся.

Отже мала місце повторність неявки в судове засідання позивача та його представника, неподання ними заяви про розгляд справи за їх відсутності та подання заяв про розгляд справи за їх участі, в тому числі в режимі відеоконференції, тобто нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи.

Також позивач був належним чином повідомлений про судове засідання 08.05.2024 року шляхом направлення йому повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зазначеною ним адресою ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відстеженням з сайту АТ «Укрпошта» (т. 5, а.с. 31, 32), і чого останній не заперечив.

Надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи 08.04.2024 року шляхом надсилання йому повістки через підсистему «Електронний суд», апеляційний суд зазначає наступне.

17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням №1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року №168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

Пункт 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).

05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Згідно з підпунктом 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).

Аналогічні норми є в частині шостій статті 14 ЦПК України.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Згідно вимог частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Отже, процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 (провадження №14-117цс23), а також в постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі №643/17028/20 (провадження №61-17619св23).

І наведене спростовує доводи апелянта про неналежне його повідомлення за допомогою підсистеми «Електронний суд», оскільки він не був зобов`язаний нею користуватися, хоча й зареєстрований в ній, направляв за її допомогою заяви і клопотання до суду.

А відповідно до правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2024 року у справі №522/19803/15-ц (провадження №61-18661св23), від 20 січня 2023 року у справі №465/6147/18 (провадження №61-8101св22) якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на припинення послуги Інтернет АТ «Укртелеком» за його адресою: АДРЕСА_2 з 04.07.2023 року, оскільки не свідчать про неможливість користування Інтернетом загалом та не спростовують вищевказаних висновків.

Крім того, як зазначалось вище та встановлено судом, у позивача наявний представник - адвокат Ганич І.М.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Про обізнаність позивача та його представника про розгляд справи, зокрема на два останні судові засідання, призначені на 08.04.2024 року та 08.05.2024 року, свідчать також заяви позивача про відкладання розгляду із зазначенням цих дат та представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Однак на зазначені судові засідання представник також не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Зазначені обставини вказують на те, що позивач та його представник були належним чином повідомлені судом першої інстанції про розгляд справи, повторно не з`явилися в судове засідання та не подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом ще у вересні 2018 року, і розгляд справи судом неодноразово відкладався з підстав неявки позивача та його представника у судові засідання, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, заявами вказаних учасників про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

Підстав для задоволення апеляційної скарги позивача немає.

Відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 19 липня 2024 року.