П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Київ

Справа №758/7142/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/7753/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук М.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Ковбасюк О.О. 30 листопада 2023 року у м. Києві, повний текст рішення складений 11 грудня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі відповідач зареєстрував місце проживання за адресою АДРЕСА_2 . Власником вказаної квартири є позивач, яка має право власності на 3/4 частки та їхній з відповідачем спільний син - ОСОБА_3 , який мав право власності на 1/4 частки. У зв`язку з тим, що відповідач більше шести років не проживав за місцем реєстрації, не брав участі в оплаті комунальних послуг, позивач вимушена була нести тягар утримання житлового приміщення, проте зняти з реєстрації відповідача позивач не мала можливості без згоди останнього, у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яким є квартира АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача були обґрунтовані, позивачем було доведено, що відповідач не проживав у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на це причин, а тому втратив право на користування спірним житлом.

Не погодився із вказаним судовим рішенням відповідач, ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вказує на те, що судом неповно було з`ясовановсі обставини справи. Зокрема вказує, що позивач чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином, у зв`язку з чим ним було подано позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, однак суд не взяв вказану обставину до уваги.

Вказує, що довідка, видана головою правління ОСББ «Воздвиженська» про те, що відповідач не приймав участі у загальних зборах та не сплачує внесків, не є належним та допустимим доказом, оскільки складена зацікавленою особою - самим позивачем.

Зазначає, що в мотивувальній частині рішення, суд без належної оцінки доказів фактично вийшов за межі позовних вимог, зазначивши про відсутність у відповідача права на частку у належній позивачу частці на спірну квартиру, що була придбана у шлюбі.

Вказує, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки спірне майно було придбане у шлюбі, а крім того відповідач не міг потрапити у житло через обставини, пов`язані із створенням перешкод позивачем, а тому він не може вважатися відсутнім без поважних причин.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Денисенко А.Ю., підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Позивач, яка також є законним представником третьої особи ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи вказана особа повідомлялась засобами поштового зв`язку, за даними поштового відділення від 16 травня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що виходячи з положень ч.8 ст.128 ЦПК України, є датою вручення судового повідомлення. Тому, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 30 квітня 2011 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб /а.с.9-11/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 07 грудня 2019 року /а.с.12/.

З договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили у рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.38-39/.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року у справі № 758/11304/17 задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розірваний шлюб зареєстрований 30 квітня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (відповідний актовий запис № 324) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В мотивувальній частини цього рішення вказано, що судом встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач у поданій заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, тим самим підтвердив обставини, зокрема, щодо спільного не проживання, відсутність спільного господарства та сімейно-шлюбних відносин. Копія вказаного рішення відсутня в матеріалах справи, ці обставини перевірені апеляційним судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого також вбачається, що вказане рішення не оскажувалось в апеляційному та касаційному порядку, відповідно набрало законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 83 від 05 лютого 2018 року було вирішено питання щодо участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема було визначено кожного першого та третього тижня місяця з п`ятниці 17.00 год. по неділю 19.00 год. батько проводитиме час з сином за місцем проживання батька /а.с.60/.

З листа Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві № ЄО16462/125/53/0218 від 14 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 20 квітня 2018 року звертався стосовно вчинення ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і за результатами розгляду підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено /а.с.61/.

15 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 , був укладений договір дарування частини квартири, за умовами якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар частину квартира АДРЕСА_1 /а.с.40-41/.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 29 липня 2020 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 81.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.50/.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21 червня 2023 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності: 1/4частина ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2019 року, 1/4 частина ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15 травня 2019 року, 1/2 частина ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 2015 року /а.с.13-15/.

З витягу з Державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що станом 13 квітня 2023 року в цій квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 з 18 червня 2013 року, ОСОБА_4 з 22 травня 2019 року, ОСОБА_2 з 30 вересня 2021 року /а.с.15/.

Згідно з довідкою ОСББ «Воздвиженская 14» № 17 від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 2017 року. Дана особа не приймає участь у загальних зборах ОСББ «Воздвиженская 14» та не сплачує жодні внески /а.с.16/. Даними електронного ресурсу «Опендатабот» підтверджуються обставини, що ОСОБА_2 є керівником ОСББ «Воздвиженская 14» /а.с.49/.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.21/.

До апеляційної скарги стороною відповідача надано копію рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року у справі № 758/8194/20, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір'ю - ОСОБА_2 . Також визначено наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної першої та кожної третьої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. спілкування батька з сином за місцем проживання батька, без присутності матері дитини; у будні дні, за погодженням між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 проводитиме час з сином за місцем проживання дитини; необмежене спілкування батька з малолітньою дитиною особисто засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо); спільний відпочинок, дні канікул та святкові дні, а також дні народження з сином, батьки вирішують самостійно між собою порівну, враховуючи рівність їх прав та обов`язків, а також виходячи з якнайкращих інтересів дитини; у разі хвороби малолітнього ОСОБА_4 , якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу погоджену з ним дату, враховуючи інтереси дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.79-80/.

В силу ст. 21 Конституції України вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі з 30 квітня 2011 року по 10 березня 2018 року.

Спірна квартира була придбана сторонами у 2012 році у спільну часткову власність в рівних частинах. Проте у 2019 році відповідачем ОСОБА_1 було здійснено відчуження належної йому 1/2 частини спірної квартири наступним чином: 1/4 частина на користь сина ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15 травня 2019 року та на користь позивача 1/4 частини на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2019 року. Вказане у свою чергу свідчить про те, що здійснивши відчуження належної частини майна, відповідач втратив і право користування цим майном, яке є складовою права власності.

Посилання відповідача на те, що1/2 частина належна позивачу придбана нею у шлюбі, а тому він має право на неї, з огляду на викладене слід визнати безпідставним.

Обставини не проживання відповідача у спірній квартирі не заперечуються останнім, вказується на наявність перешкод з боку позивача. Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження перешкод у користуванні майном, наявні дані виключно щодо перешкод у спілкуванні з дитиною. При цьому слід зазначити, що у 2018 році місце зустрічей відповідача з дитиною було визначено за місцем проживання батька, що вказує на окреме його проживання. А за рішенням від 09 січня 2024 року у справі № 758/8194/20 визначений час спілкування батька з сином як за місцем проживання батька, так і за місцем проживання дитини, що вказує на окреме проживання. Проте оскаржуване рішення суду не може вплинути на порядок виконання рішення щодо способів участі батька у спілкуванні з дитиною.

Слід погодитись з твердженням відповідача про те, що довідка ОСББ «Воздвиженская 14» № 17 від 12 квітня 2023 року підписана позивачем, як керівником цього ОСББ, що викликає сумніви в її достовірності. Проте враховуючи, встановлені обставини окремого проживання відповідача протягом тривалого часу понад один рік, вказане не є достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи також містять дані про наявність у відповідача у власності іншого житлового приміщення і відповідачем вказана обставина спростована не була.

А отже враховуючи обставини відчуження відповідачем належної йому частини у спірній квартирі на користь позивача та їх спільної дитини, обставини не проживання відповідача у спірній квартирі протягом строку, що перевищує один рік, наявність у власності відповідача іншого житла, а також враховуючи наявність у позивача права власності на 3/4 частин квартири, та виходячи з необхідності додержання балансу інтересів сторін, апеляційний суд вважає за можливе погодитися з висновком суду першої інстанції про визнання відповідача таким, що стратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки реєстрація місця проживання відповідача у ньому порушує права позивача, як власника цього майна.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що вказані доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні і підстави для компенсації відповідачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 29 липня 2024 року.