Провадження № 6/643/382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Гаращака Василя Васильовича про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 643/11890/23 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гаращака В.В., звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 по цивільній справі № 643/11890/23 за позовною заявою ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Онопко В.С., до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, в якій прохає затвердити графік погашення боргу, а саме: до 01.07.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.08.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.09.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.10.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.11.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.12.2024 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.01.2025 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.02.2025 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.03.2025 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.04.2025 в сумі 4549, 09 грн.; до 01.05.2025 в сумі 4549, 10 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 50 040, 00 коп. Проте, внаслідок повномасштабної агресії Росії проти України, значні руйнування цивільної інфраструктури, відсутність нормального режиму існування, відсутність у регіоні заробітку та значне скорочення доходу відповідач позбавлений можливості здійснити погашення існуючої заборгованості. Крім того, відповідач має ще одну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разове та негайне виконання судового рішення в повному обсязі впливатиме на майнові права та інтереси відповідача. Відповідач в повному обсязі усвідомлює необхідність виконання грошового зобов`язання та самого рішення суду. У випадку відкриття виконавчого провадження щодо відповідача будуть вжиті заходи примусового виконання рішень, зокрема буде винесена постанова про арешт коштів боржника, а тому відповідач не матиме можливості користуватися грошовими коштами та відповідно належним чином утримувати малолітню дитину, сплачувати аліменти, погашати заборгованість, а тому відповідач готовий виконати рішення суду шляхом розстрочення виконання на 12 місяців.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 адвокат Онопко В.С. звернувся до суду із заявою в якій прохав розглянути заяву без участі позивачки та її представника, проти задоволення заяви заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про розстрочку виконання рішення суду, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адреса: АДРЕСА_2 . неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 50 040 (п`ятдесят тисяч сорок) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вилив на виконання судового рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № №2а-25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

Положення ст. 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 78, 81, 435 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

На підтвердження скрутного матеріального стану заявник надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу по 4 квартал 2023 року відповідно до якої дохід ОСОБА_1 за вказаний період становив 94810, 35 грн. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що за 1 квартал 2024 року сума доходів становить 21 грн.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.01.2021 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, зі змісту заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гаращака В.В. вбачається, що у ОСОБА_1 виникли обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, зокрема через несприятливу фінансову ситуацію (матеріальний стан) що пов`язаний зі збройною агресією РФ, веденням воєнного стану на всій території України, що призвело до відсутності заробітку в регіоні та скорочення доходу.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні зі змінами, які затверджені Верховною Радою України відповідними законами України, на території України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача ОСОБА_4 на погіршення стану свого матеріального становища, обумовленого введенням на території України воєнного стану, що дійсно може вказувати на скрутне матеріальне становище та, певним чином, ускладнювати виконання судового рішення, як на підстави матеріальних ускладнень, мають вплив на всіх учасників провадження, а тому, такі обставини стосуються обох сторін.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, посилань на докази того, що за станом здоров`я чи з інших причин ОСОБА_1 не може працювати, суду не надано, а саме по собі посилання у заяві на те, що відповідач має скрутне матеріальне становище та необхідність розстрочення рішення суду не свідчить про відсутність у нього інших джерел доходу.

Вищенаведені заявником обставини не є підставою для розстрочення виконання рішень в розумінні ст. 435 ЦПК України.

Аналізуючи вищенаведене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, оскільки зазначені обставини не можуть бути беззаперечним доказом скрутного майнового стану відповідача, не підтверджують той факт, що відповідач знаходиться у такому матеріальному становищі, яке унеможливлює виконання рішення суду.

Також, суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких посилань на докази того, що відповідач, здійснив хоча б якісь дії, направлені на виконання рішення суду та виконання своїх зобов`язань зі сплати заборгованості по аліментах чи сплати заборгованості за прострочку сплати аліментів.

Інших обставин в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення відповідачем та його представником не зазначено, достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення, не надали.

Норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку дійшов про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 16, 259, 260, 261, 263, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Гаращака Василя Васильовича про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 643/11890/23 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або за наслідками апеляційного перегляду у разі подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Поліщук