Справа № 183/995/23
№ 2/183/323/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Коваленко Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання права власності в порядку спадкування, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому після уточнень просить:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що належало спадкодавцю, в тому числі на 1/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину тому як постійно мешкали зі спадкодавцем були: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - син, та ОСОБА_5 . Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_2 було відмовлено з причин того, що на момент її звернення серед спадкоємців, що прийняли спадщину є спадкоємець, який не оформив своїх спадкових прав. Позивач зазначає, що ОСОБА_5 з квартири по АДРЕСА_1 ще до смерті свого батька; разом з батьками не мешкав, спадщину у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_6 не прийняв; його відсутність позбавляє можливості позивачу оформити як вказану земельну ділянку так і будинок, що побудований на ній. Через що вважає, що за нею повинно бути визнане право власності на цю частину вказаної земельної ділянки після смерті чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_4 після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що належало спадкодавцю, в тому числі на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті сина - ОСОБА_2 було відмовлено з причин того, що спадкове майно перебувало у спільному майні, частки якого не було визначено.

У зв`язку з тим, що іншим чином ніж рішенням суду позивач не може захистити права, вимушена звернутися до суду з позовом.

Відповідачами відзиву на позов не подано.

Ухвалою суду від 15 березня 2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15 березня 2023 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати суду копії спадкових справ.

11 вересня 2023 року ухвалою суду прийнятий уточнений позов.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лемеха Р.І. в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив справу розглянути за його відсутності, не заперечують щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті сина на 1/9 частину спадкового майна.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 05 лютого 2005 року складений відповідний актовий запис № 119.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , вбачається, що: спадкодавець по день смерті був зареєстрований за адресою: по АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані: дружина - ОСОБА_8 , та син - ОСОБА_5 . З заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_8 , з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_8 звернувся син спадкодавця ОСОБА_4 . Відповідно до відомостей спадкової справи спадкодавець ОСОБА_6 заповітів на випадок своєї смерті не складав.

22 серпня 2005 року ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини грошових коштів, що належали ОСОБА_6 на рахунку в Ощадбанку; 18 жовтня 2008 року ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293. У якому також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вказаної земельної ділянки спадкоємцю ОСОБА_5 ще не видавалося.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-1219/09 від 11 лютого 2009 року встановлено, що частки ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які є співвласниками квартири розташованої за адресою: по АДРЕСА_1 - є рівними. Зазначеним рішенням за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири розташованої за адресою: по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З акту № 5381, складеного комісією у складі інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської ради та мешканців будинку АДРЕСА_2 від 01 вересня 2016 року вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: по АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_6 - 03.02.2005 року були зареєстровані: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_5 - син, однак син не мешкав у вказаній квартирі ні на момент смерті батька, а ні вподальшому.

Позивач просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому як вказану частину ОСОБА_5 не прийняв у спадщину у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 27 вересня 2011 року складений відповідний актовий запис № 744.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що: спадкодавець по день смерті був зареєстрований за адресою: по АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані: мати - ОСОБА_8 , та брат - ОСОБА_5 . З заявою про прийняття спадщини за законом звернулися: ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_9 (законний представник ОСОБА_3 ) - син, ОСОБА_1 - мати. Також з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця - ОСОБА_3 на користь малолітнього сина ОСОБА_9 . Відповідно до відомостей спадкової справи спадкодавець ОСОБА_4 заповітів на випадок своєї смерті не складав.

Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: по АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті її сина - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 - відмовлено, у зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про право власності співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однак без визначення часток, що не дозволяє нотаріусу визначити спадкову масу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом статті 83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України, визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що земельна ділянка, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 , який на підставі Державного акту на землю ДП Дн 006655 р.№6537 /31.05.1996/, виданого Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради, у частині 2/3 частки - була успадкована позивачем, про що їй було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. 1/3 частина ОСОБА_5 не успадкована, тому як останній на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживав, з заявою про прийняття спадщини не звертався. А тому позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 1/3 частині вказаної земельної ділянки підлягають задоволенню.

Щодо успадкування частини квартири після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 суд приходить до наступних висновків, а саме.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-1219/09 від 11 лютого 2009 року встановлено, що частки ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які є співвласниками квартири розташованої за адресою: по АДРЕСА_1 - є рівними, тобто по 1/3 частині. А тому обсяг спадкової маси, що залишилася після смерті ОСОБА_4 у спільному майні у вказаній квартирі складає - 1/3 частина.

На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом були чотири особи: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_2 - повнолітня дочка; ОСОБА_4 - неповнолітній син. При цьому у встановлений законом строк для прийняття спадщини з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь неповнолітнього сина звернулася ОСОБА_3 , інші спадкоємці першої черги звернулися з заявами про прийняття спадщини. Таким чином успадкована частка ОСОБА_1 у квартирі складає 1/12 частина; ОСОБА_2 - 1/12 частина, ОСОБА_10 - 1/6 частина (1/12+1/12).

А тому позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/9 частину у квартирі розташованій за адресою: по АДРЕСА_1 підлягають задоволенню частково, а саме у визнанні права власності на 1/12 частку.

В іншій частині позову належить відмовити.

Розподілити судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,050 га, в межах згідно за планом, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області садового товариства «Трубник», ділянка 293, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , електронна пошта: невідома)

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; електронна адреса: невідома).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; електронна адреса: невідома).

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , електронна адреса: невідома).

Третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, адреса місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, будинок 22, електронна пошта: ).

Повний текст рішення складений 08 липня 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко