Справа № 502/1671/24
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"01" серпня 2024 р.

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Березніков О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації про стягнення моральної шкоди, спричиненої в результаті військового вторгнення Російської Федерації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області із вказаним позовом.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів судом було встановлено, що заява підсудна Кілійському районному суду Одеської області та подана із додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

Враховуючи обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд з урахуванням положення ч. 3 ст. 274 ЦПК України, беручи до уваги, що між сторонами існує спір, значення справи для сторін, її складність, необхідність вирішення питання щодо обсягу та характеру доказів, допиту свідків та інших процесуальних питань, суд вважає, що вказану справу необхідно проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України - підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пред`явлення позову до іноземної держави, забезпечення позову і звернення стягнення на майно іноземної держави, яке знаходиться в Україні, відповідно до статті 32 Віденської конвенції 1961 року можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави.

17 лютого 2021 року Верховний Суд по справі № 756/11440/19 дійшов висновку, що вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій правомірно, з посиланням на відповідні норми законодавства вказали на те, що відповідач має в Україні судовий імунітет, а отже, необхідна згода дипломатичного представництва на пред`явлення до нього позову.

З`ясування цього питання має істотне значення для вирішення справи, оскільки від цього залежить, чи має суд право здійснювати подальші процесуальні дії. За відсутності такої згоди іноземна держава не може одержати правового статусу відповідача в цивільному процесі України.

При цьому вчиняти такі процесуальні дії повинен не позивач, а саме суд.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 13 травня 2020 року у справі 711/17/19 (провадження № 61-10776св19); від 03 червня 2020 року у справі №357/13182/18 (провадження № 61-12202св19); від 03 червня 2020 року у справі 711/14/19 (провадження 61-12536св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 321/211/20 (провадження №61-8142св20); від 04 листопада 2020 року у справі № 280/1380/19 (провадження № 61-13348св20), яка згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПУ України має застосовуватися до спірних правовідносин.

Діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Отже, подальше застосування алгоритму з отримання згоди Російської федерації на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється.

Постановою КЦС ВС від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, Верховний Суд дійшов висновку про те, що починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди, у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією.

У справі Delcourt v. Belgium ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зважаючи на викладене, з урахуванням права позивача на справедливий суд, суддя вважає за можливе відкрити провадження у справі за відсутності згоди дипломатичного представництва російської федерації.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ця справа не відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у ст. 19 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Тому справу слід прийняти до провадження, з метою виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, розпочати підготовче провадження та призначити підготовче засідання у справі.

Крім того, 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04.09.2022р. та вих. №71/17-500-77469 від 03.10.2022р.).

Згідно із листом Міністерства закордонних справ України від 30.12.2022р. № 72/14-612-108558 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав з 27 грудня 2022 року українською стороною зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь.

У зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської федерації проти України припинилось будь-яке, в тому числі поштове, сполучення між Україною та Російською федерацією.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022р.).

Керуючись ст.ст. 293-294,295,299 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі уряду Російської Федерації про стягнення моральної шкоди, спричиненої в результаті військового вторгнення Російської Федерації до розгляду.

Призначити підготовче засідання по справі на "16" серпня 2024 року о "08" годині "30" хвилин в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області.

В підготовче засідання викликати сторони.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Роз`яснити відповідачу його право, відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України,у строк для подання відзиву, пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб адресою: http://kl.od.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена у зв`язку з порушенням правил підсудності протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Березніков