КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/1278/24 Головуючий у 1 інстанції: Панченко О.М.
Провадження №22-ц/824/7628/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Василенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 29.01.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 , подану до суду адвокатом Зубко Анастасією Олександрівною про забезпечення позову - відмовлено.

20.02.2024 представник позивача повторно звернулася до Деснянського районного суду міста Києва суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 13 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу по цивільній справі № 754/1278/24 незаконною, необґрунтованою, та такою що не відповідає дійсним обставинам справи, та порушує права апелянта.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що у зв`язку з недобросовісною поведінкою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 була вимушена неодноразово, а точніше чотири рази, направляти заяви з вимогою про усунення порушень та виконання зобов`язань за договором позики.

Посилалась на постанову Верховного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 522/21977/21, де зазначено що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть рути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Судом першої інстанції не було дотримано збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Набуття апелянтом права власності на квартиру було наслідком злісного невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики.

Вважає, що наклавши арешт на дану квартиру і при цьому не застосувавши до ОСОБА_5 жодного зустрічного забезпечення, суд грубо порушив збалансованість інтересів сторін.

Протягом усього періоду володіння квартирою ОСОБА_1 не було здійснено жодних дій з метою продажу и третім особам до завершення судового розгляду у цивільній справі №759/23412/20.

Повідомила, що 1 грудня 2023 року подарувала квартиру своїй сестрі ОСОБА_3 , свою чергу 27 грудня 2023 року передарувала її своїй донці ОСОБА_4 .

У зв`язку поданням позову ОСОБА_2 позову до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_6 не маючи бажання, щоб її донька брала участь у судовому процесі, прийняла рішення повернути собі дарунок. Всі ці дарування відбувались виключно в колі сім`ї та не мали жодного наміру на продаж квартири третім особам.

Додані до заяви про забезпечення позову в якості доказів фото оголошень про продаж квартири, розміщені в мережі Інтернет не можна вважати належними та допустимими доказами жодних обставин, зважаючи на неможливій встановити джерела їх походження.

Вважає, що ухвала постановлена з порушенням процесуального законодавства, а саме ч. 2 ст. 149 ЦПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про недоведеність ризиків утруднення виконання можливого рішення суду або неможливості його виконання без вжиття заходів забезпечення позову, а також про недоведеність вчинення відповідачами дій щодо переходу права власності, оскільки до заяви про забезпечення позову було додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 360579718 від 29 грудня 2023 року, з якої вбачається, що 14 травня 2021 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі іпотечного договору, 21 грудня 2021 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, 27 грудня 2021 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 , що повністю підтверджує твердження позивача.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та подальше відчуження квартири за договором дарування ОСОБА_3 та подальше відчуження за договором дарування ОСОБА_4 є належними доказами підтвердження здійснення відповідачами дій щодо зміни власника спірного нерухомого майна, що вибуло з власності позивача поза його волею, а тому відсутність арешту на спірній квартирі надає можливість її подальшого відчуження на користь третіх осіб, що унеможливить поновлення порушених прав позивача.

Апелянт ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники позивача ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Отрощенко Ю.М., в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2024 після відкриття провадження у справі 05.02.2024 між відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приятельчук В.А. та зареєстрований за № 341, на підставі якого власником квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_3 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції враховуючи наступне:

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; І'1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необгрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те що наклавши арешт на дану квартиру і при цьому не застосувавши до ОСОБА_5 жодного зустрічного забезпечення, суддя по суті, грубо порушив збалансованість інтересів сторін.

Колегія суддів звертає увагу, що клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову та за клопотанням іншої сторони.

Верховний Суд у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 (провадження у справі № 61-4793св20) та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19 (провадження № 61-11920св19), від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21 (провадження № 61-10050св22)) зазначив, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та або не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Свою незгоду із оскаржуваною ухвалою апелянт обґрунтовував тим, що 1 грудня 2023 року подарувала квартиру своїй сестрі ОСОБА_3 , свою чергу 27 грудня 2023 року передарувала її своїй донці ОСОБА_4 .

У зв`язку поданням позову ОСОБА_2 позову до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_6 не маючи бажання, щоб її донька брала участь у судовому процесі, прийняла рішення повернути собі дарунок. Всі ці дарування відбувались виключно в колі сім`ї та не мали жодного наміру на продаж квартири третім особам.

Колегія суддів вважає, що вказане не може свідчити про відсутність наміру в сторони відчужити спірне майно.

Щодо доказів апелянта про відсутність доказів ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення лише можливого в майбутньому порушення, вимога щодо представлення доказів наявності обставин, яких ще не існує, та на уникнення яких і направлені заходи забезпечення позову, не може вважатися належною. Підставою ж для застосування заходів забезпечення позову є встановлення об`єктивної можливості вчинення відповідачем дій, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист прав, які є предметом розгляду. За таких умов сама по собі наявність необмеженого права особи розпорядитися майном задля уникнення можливої відповідальності і є тими ризиками, які мають враховуватися при вирішення даного роду питань.

Апеляційний суд зазначає, що зважаючи на предмет обтяження та заявлену суму позову, колегія суддів вважає застосований судом першої інстанції захід забезпечення співмірним до позовних вимог.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко