УХВАЛА

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 749/805/22

провадження № 61-10388ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Марченко Ніною Іванівною, на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 14 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), у якому просив:

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути йому безпідставно списані

з банківського/карткового рахунка грошові кошти в сумі 54 080,01 грн;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок відсотків та суму щомісячного обов`язкового платежу за кредитом, відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням поточної кредитної заборгованості на рахунку ІВАМ НОМЕР_1

в сумі 30 142,60 грн, починаючи з 20 липня 2022 року.

Позов мотивований тим, що у 2014 році між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського обслуговування шляхом підписання заяви про приєднання

до Умов та Правил надання банківських послуг, йому відкрито банківський

рахунок IBAN НОМЕР_2 . У 2010 році він отримав картку

№ НОМЕР_3 «Для виплат» та картку № НОМЕР_4 «Універсальна», за якою встановлено кредитний ліміт у сумі 85 000 грн.

Вказував, що 19 липня 2022 року близько 01 год 01 хв на його мобільний телефон надійшло повідомлення про зняття (переказ) невідомими особами грошових коштів з карткового рахунку «Універсальна» у сумі 29 000,00 грн, після чого вранці того ж дня він з`ясував, що кредитний ліміт на картці «Універсальна» зменшився

на суму 30 159,41 грн. Після повідомлення оператора АТ КБ «ПриватБанк»

про несанкціоновану транзакцію (операцію) без його погодження, картку «Універсальна» заблоковано.

20 липня 2022 року о 04 год 25 хв та 04 год 28 хв повторно на його мобільний телефон надійшло повідомлення про зняття (переказ) невідомими особами грошових коштів у сумі 30 160,00 грн та 23 920,01 грн, з карткового рахунку «Універсальна», яку 19 липня 2022 року раніше заблоковано оператором

АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач вказував, що дозволу на проведення транзакцій за карткою нікому

не надавав, особисто їх не проводив, доступу до акаунту в додатку «Приват24» нікому не надавав, не повідомляв логін, пароль, а також СVV2/СVС2, строк

дії картки. За даними фактами внесено відомості до Єдиного реєстру

досудових розслідувань № 0000267 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України. Банк повідомив позивача про те, що спірні транзакції здійснювалися із використанням нетипових пристроїв, отримувачем у всіх операціях є АТ «Індустріалбанк», проте щодо кінцевого отримувача у відповідача інформація відсутня.

Вважав, що АТ КБ «ПриватБанк» продовжує незаконно нараховувати відсотки

на суму коштів, несанкціоновано знятих невідомими особами, в результаті чого станом на 22 грудня 2022 року загальна сума заборгованості складає

95 082,28 грн, з яких: 84 222,61 грн - сума поточної заборгованості за кредитним лімітом та 12 991,69 грн - сума відсотків, нарахованих за користування кредитом.

Позивач вважає, що відмова банку відновити його банківський/картковий рахунок

до стану, що існував до несанкціонованого списання коштів, є незаконною

та такою, що порушує його права як споживача банківських послуг.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 червня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.

19 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марченко Н. І., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну

скаргу на рішення Щорського районного суду м. Чернігова від 15 червня

2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 червня 2024 року,

в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення

про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції

у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

За вимогами частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду

в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

22 листопада 2023 року Рішенням Конституційного Суду України № 10-р(II)/2023 пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої

та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин

у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток

і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості

та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом

як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання,

яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим

за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Установлений у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр»

для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої

та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої статті

389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

19 червня 2024 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», яким

внесено зміни до ЦПК України, зокрема, пункти 1, 2, 3 і 5 частини шостої статті

19 ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані

із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи

про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких

не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведених норм ЦПК України можна зробити висновок, що касаційному перегляду не підлягають справи, передбачені частиною шостою статті

19 ЦПК України про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час вирішення питання про відкриттякасаційного провадження (зокрема

й про відмову в відкритті провадження) в справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу

їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У цій справі предметом позову є вимоги про повернення безпідставно списаних

з банківського/карткового рахунка грошових коштів у розмірі 54 080,01 грн

та зобов`язання здійснити перерахунок відсотків та суми щомісячного обов`язкового платежу за кредитом, з урахуванням кредитної заборгованості

в розмірі 30 142,60 грн.

Ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3 028,00 грн х 60 =181 680,00 грн).

Малозначна справа є такою з огляду на свої властивості, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України міститься серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не зазначено, що розгляд справи в касаційному суді

має виняткове значення для учасниці справи, яка подає касаційну скаргу.

У доводах касаційної скарги відсутнє посилання на суспільний інтерес у вирішенні спору та необхідність у формуванні чи суперечливість судової практики.

Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику в такій категорії справ та вважає, що справа є малозначною і не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України, та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі за касаційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання

про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію

та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами

у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після

їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення

у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною

та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez

de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року, § 36).

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марченко Н. І., подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої статті

19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Марченко Ніною Іванівною, на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська