Провадження № 2/643/792/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні впорядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Державний реєстратор Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторія Григорівна

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі Позивачка) звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом (з урахуванням уточнень) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» (далі Відповідач) про скасування рішення державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни № 69839530 від 10.10.2023 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким 16.10.2023 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивачка посилається на те, що між нею та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено Іпотечний договір № 014/0074/74/85356/1 від 02.04.2007, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . У подальшому, шляхом укладання відповідних правочинів, право вимоги за цим Іпотечним договором було передано Відповідачу, який відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим державним реєстратором було прийнято оспорюване рішення. Позивачка вважає таке рішення незаконним, оскільки всупереч вимог ст. ст. 512, 513, 517 ЦК України новими кредиторами не було повідомлено про їх заміну у встановленому порядку, а відтак у Позивачки не виникло жодних підстав для виконання своїх зобов`язань перед новими кредиторами, зокрема і перед Відповідачем. При цьому, всупереч вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ані Відповідачем, ані державним реєстратором не було направлено Позивачці письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з чим Відповідач не мав права задовольняти свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у позасудовий спосіб. Також Позивачка посилається на те, що Відповідачем було подано державному реєстратору неповний перелік документів, визначених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, що виключало можливість проведення реєстраційних дій на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того Позивачка зазначає, що реєстраційні дії були проведені реєстратором на майбутнє та з порушенням територіальності проведення реєстраційних дій, яка визначена ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою від 20.11.2023 року Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/12186/23, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі ст. 53 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторію Григорівну, в порядку ст. 84 ЦПК витребував додаткові докази у справі, підготовче засідання призначив на 18.12.2023 року.

Одночасно з позовною заявою Позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири, яка є об`єктом даного спору, а також будь-які дії, спрямовані на вселення чи проникнення до зазначеної квартири до набранням законної сили рішенням суду по даній справі.

Ухвалою від 20.11.2023 року Московський районний суд м. Харкова заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнив частково: з метою забезпечення позову заборонив вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

18.12.2023 року підготовче засідання відкладено на 08.01.2024 року за клопотанням представника Відповідача.

У підготовче засідання 08.01.2024 року учасники справи не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

При цьому, ухвала суду від 20.11.2023, якою витребувано у Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», не виконана, причини її невиконання суду не повідомлені.

Ухвалою від 08.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова продовжив строк підготовчого провадження у справі № 643/12186/23 на тридцять днів, оголосив у підготовчому засіданні перерву до 19.02.2024 року, повторно витребував у Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

Станом на 19.02.2024 року ухвали суду від 20.11.2023 року, 08.01.2024 року державним реєстратором Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр В.Г. не виконані, причини невиконання суду не повідомлені.

У зв`язку з цим, ухвалою від 19.02.2024 року Московський районний суд м. Харкова оголосив у підготовчому засіданні перерву до 28.003.2024 року та у черговий раз в порядку ст. 84 ЦПК витребував у Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

Ухвалою від 28.03.2024 року Московський районний суд м. Харкова оголосив у підготовчому засіданні перерву до 07.05.2024 року, в порядку ст. 84 ЦПК у четвертий раз витребував у Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

03.05.2024 року від Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни надійшла заява щодо виконання ухвали суду від 20.11.2023 року, в якій зазначила про неможливість надання суду належним чином завірених копій документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Аналітик Фінанс», оскільки витребувані документи розміщені у реєстраційний справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав.

Ухвалою від 07.05.2024 року Московський районний суд м. Харкова закрив підготовче провадження та призначив справу № 643/12186/23 до судового розгляду по суті на 18.06.2024 року.

18.06.2024 року розгляд справи відкладено на 05.08.2024 у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В. у щорічній відпустці.

Представник Позивачки у судовому засіданні 05.08.2024 року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача та Третя особа у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності представника Відповідача та Третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2007 року ОСОБА_2 уклала Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що розташована на 1-му поверсі п`ятиповерхового будинку, житловою площею 17,2 кв.м, загальною площею 31,2 кв.м.

Для придбання вищевказаної квартири 02.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 014/0074/74/85356, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 34 340, 00 доларів США, зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що кредит надається на строк до 02.04.2027 року (включно), згідно Графіку надання кредиту.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань 02.04.2007 року ОСОБА_2 уклала з ВАТ «Райффайзен банк Аваль» Договір іпотеки № 014/0074/74/85356/1, предметом якого є нерухоме майно: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що розташована на 1-му поверсі п`ятиповерхового будинку, житловою площею 17,2 кв.м, загальною площею 31,2 кв.м., яка належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І. 02.04.2007 року за реєстром № 788.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 19.11.2021 року ВАТ «Райффайзен банк «Аваль» передав право вимоги за договором іпотеки АТ «Оксі банк». Того ж дня АТ «Оксі банк» відступив право вимоги ТОВ «Сегура-Капітал». 29.11.2021 року ТОВ «Сегура-Капітал» відступив право вимоги ТОВ «Аналітик Фінанс».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 351219138 від 20.10.2023, 16.10.2023 року державним реєстратором Шкляр Вікторією Григорівною Понорницької селищної ради Чернігівської області проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої вказаний ТОВ «Аналітик Фінанс».

Підставою для цього стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69839530 від 20.10.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 травня 2024 року у справі № 521/3825/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц).

Наведені норми спрямовані на забезпечення фактичного повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника потрібно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення (аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на зміст частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі Порядок № 1127) визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

оригінал або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, комунікаційної або інформаційно-комунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, або інші документи, передбачені договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, що підтверджують факт належного виконання іпотекодержателем вимог законодавства щодо направлення вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами, або інші документи, передбачені договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, що підтверджують факт належного виконання іпотекодержателем вимог законодавства щодо направлення вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту).

Вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, незалежно від обраного іпотекодержателем способу її направлення, передбаченого цим підпунктом, повинна бути надіслана не раніше шести місяців до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше 10 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Протягом дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України Про нотаріат, крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця.

У разі надсилання вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, засобами поштового зв`язку державним реєстратором за допомогою офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку перевіряється за штриховим кодовим ідентифікатором поштового відправлення факт його вручення адресату, відмови адресата від одержання чи повернення відправнику у зв`язку з відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Сканована копія відомостей за результатами такої перевірки долучається до відповідної заяви.

Отже, у пункті 61 Порядку № 1127 визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор під час її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 953/5325/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 вказувала, що «наявність відповідного застереження в іпотечному договорі, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки».

У постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 715/1788/19 зазначено, що «в разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 зробила висновок про те, що «обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому».

Надсилання вимоги про усунення порушень основного зобов`язання іпотекодержателем та її отримання іпотекодавцем, як уже зазначалося вище, є обов`язковою передумовою для здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем.

З урахуванням підстав пред`явленого позову та з огляду на розподіл тягаря доказування у цій справі, обставину виконання іпотекодержателем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» мав доводити саме Відповідач.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного надсилання іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання чи умисного його ухилення від отримання такої вимоги, що у свою чергу унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході розгляду справи суд також неодноразово витребував ці документи у державного реєстратора Шкляр В.Г., однак остання вимоги ухвал суду не виконала обмежившись посиланням на неможливість надання належним чином завірених копій документів, на підставі яких 16.10.2023 року було вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Аналітик Фінанс», оскільки витребувані документи розміщені у реєстраційний справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що здійснена державним реєстратором державна реєстрація права власності на іпотечне майно за Відповідачем порушує права Позивачки як така, що проведена з порушенням вимог закону, а саме статті 35 Закону України «Про іпотеку».

До того ж, відповідно до пункт 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку» № 898-IV у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

У той же час суд відхиляє доводи Позивачки про те, що її не повідомили про заміну кредитора у зобов`язанні, оскільки за змістом статей 514, 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості. Правовим наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні є надання йому права погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Між тим, на обставини погашення кредитної заборгованості первісному кредитору позивач не посилався.

Тому посилання Позивачки на неповідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні не можуть бути підставою для задоволення пред`явленого у цій справі позову.

Право кредитора-іпотекодержателя отримати задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачене законом, договором і не може заперечуватися як таке, водночас належно реалізоване це право може бути лише з додержанням вимог закону та умов договору.

Водночас відсутність у матеріалах справи доказів отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень основного зобов`язання є самостійною та достатньою підставою для висновку про порушення прав Позивачки у цій справі.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК).

Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлені можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження подання державному реєстратору визначеного законом переліку документів, який у даному випадку є необхідним для державної реєстрації права власності за Відповідачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 264, 265 ЦПК суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_2 задовольнити.

2.Скасувати рішення Державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 69839530 від 20.10.2023 року, згідно з яким 16.10.2023 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» на квартиру АДРЕСА_1 .

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання позову та забезпечення позову у розмірі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн. 00 коп.

4.Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

6. Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» (; м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 56-А, оф. 26).

7. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державний реєстратор Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторія Григорівна (; Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, смт. Понорниця, вул. Довженка, буд. 18).

Повне рішення складено 16.08.2024 року.

Суддя ' Н.В. Новіченко