Справа № 603/348/24
Провадження №2/603/150/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада), в якому просить визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у с. с. «Яргорівська» відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474. Вказану спадщину прийняв брат ОСОБА_3 по матері - ОСОБА_2 , оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном, обробляв земельну ділянку, користувався всім спадковим майном, включно з речами домашнього вжитку. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на право на вищевказану земельну частку (пай), яку позивачка прийняла, оскільки як дружина ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Однак під час звернення до нотаріальної контори з метою оформлення прав на спадкове майно було встановлено відсутність правовстановлюючого документа на право на вищевказану земельну частку (пай) внаслідок його втрати.

Також нотаріусом встановлено, що в актових записах існують розбіжності, які унеможливлюють підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , адже відсутній актовий запис про народження ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним позивачка просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_2 є братом ОСОБА_3 .

Окрім того, позивачка зазначає, що в свідоцтві про смерть сестри спадкодавця остання зазначена як ОСОБА_3 , а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474 - як ОСОБА_3 . Враховуючи наведене, ОСОБА_1 також просить встановити факт належності ОСОБА_3 вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай).

Представник позивача - адвокат Андрусенко І. Я. в судовому засіданні від 13.08.2024 року підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, та просив їх задовольнити. Після оголошеної в засіданні перерви представник позивача не з`явився в судове засідання, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, з обставинами, викладеними в позові ОСОБА_1 , погоджуються.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31.05.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів і витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів і витребувано в Монастириського відділу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису № 5 від 05.04.2001 року про смерть ОСОБА_3 , складеного виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.07.2024 року в справі закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, а також задоволено заяву представника позивача про виклик та допит свідків і викликано в судове засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Судом встановлено такі обставини.

Як вбачається зі змісту відповіді Державного архіву Тернопільської області № 232/04-15 від 26.03.2024 року та долученої до неї фотокопії метричної книги про народження по АДРЕСА_1 за 1880-1942 роки, у вказаній метричній книзі міститься запис № 3 від 30.07.1917 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 в с. Яргорів теперішнього Чортківського району, батьками якої зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З фотокопії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, виданого на підставі рішення Монастириської райдержадміністрації від 03.03.1997 року № 45 на ім`я ОСОБА_3 , яка проживала в с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що останній належало право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Яргорівська», розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 05.03.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 386.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-1341/2-24 від 26.03.2024 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Монастириською районною державною адміністрацією Тернопільської області, 05.03.1997 року внесено запис про видачу ОСОБА_3 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474. За результатами аналізу Проекту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності с. с. «Яргорівська» на земельні ділянки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну ділянку (паї) с. Яргорів на території Яргорівської сільської ради встановлено, що прізвище ОСОБА_3 наявне у списку померлих громадян, спадкоємці яких отримають земельні частки (паї) у приватну власність після переоформлення права власності в установленому порядку.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, виданий 05.03.1997 року на підставі рішення Монастириської районної державної адміністрації від 03.03.1997 року № 45 на ім`я ОСОБА_3 , втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Свобода» (редакція від 19.06.2024 року).

Зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 102/02-06 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Яргорів, отримувала пенсію по інвалідності з 15.07.1967 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До вищевказаної відповіді долучено копію виписки з акта про встановлення групи інвалідності серії ВТЭ -16 № 031865, на підставі якого ОСОБА_3 було призначено пенсію. Водночас в самому акті зазначено про встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю Державного архіву Тернопільської області № 232/04-15 від 26.03.2024 року, в метричних книгах про народження с. Яргорів відсутні відомості про народження ОСОБА_2 в 1923-1925 роках.

Відповідно до фотокопії погосподарської книги с. Яргорів за 1996-2000 роки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зазначена як голова домогосподарства, іншими членами якого вказані її племінниця ОСОБА_11 та племінник ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вибули з цього будинковолодіння 12.11.2000 року.

Представником позивача до матеріалів справи, серед іншого, долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.04.1953 року, зі змісту якого вбачається, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивачка). Як слідує зі змісту заяви про долучення доказів від 16.07.2024 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з якою він проживав без реєстрації шлюбу, були зареєстровані разом з ОСОБА_13 до 12.11.2000 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 05.04.2001 року зроблено запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.04.2001 року.

Відповідно до копії запису акта про смерть № 5 від 05.04.2001 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала в с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про її смерть звернувся ОСОБА_12 (племінник ОСОБА_3 ).

Згідно з довідкою № 363 від 29.04.2024 року, виданою виконкомом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала без реєстрації спільно зі своїм братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 її брат ОСОБА_2 вступив у фактичне управління спадковим майном, обробляв земельну ділянку та користувався всім спадковим майном, включно з речами домашнього вжитку.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 , яка є дочкою позивачки та ОСОБА_2 , пояснила суду, що вона разом з батьками, трьома братами і тіткою ОСОБА_3 проживала в одному будинку, що по АДРЕСА_2 . Їхній будинок був розділений на дві частини, однією з яких і користувалась ОСОБА_3 , проте вони фактично проживали однією сім`єю. Свідок підтвердила, що її батько ОСОБА_2 проживав у вищевказаному будинку на момент смерті ОСОБА_3 та вступив в управління спадковим майном після смерті сестри. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 (позивачка) також займався похованням сестри, оскільки ні чоловіка, ні дітей у неї не було. Свідок пояснила, що ОСОБА_12 - її рідний брат та племінник ОСОБА_3 , який вже після поховання тітки переїхав жити в частину будинку, в якій остання проживала. Окрім того, ОСОБА_7 зазначила, що по батькові її батька і тітки різняться, оскільки в них спільна лише матір, тобто вони є неповнорідними братом та сестрою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивачки, пояснила суду, що ОСОБА_2 і ОСОБА_13 - брат та сестра. Вони проживали в одному будинку в с. Яргорів. ОСОБА_13 визнавала ОСОБА_2 за брата, часто доглядала його дітей. Окрім брата в ОСОБА_13 більше не було рідних. ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_13 та ОСОБА_2 неповнорідні, оскільки в них спільна лише мати. Також ОСОБА_4 підтвердила, що на продемонстрованому їй фотознімку (фото № 2, яке долучене до позовної заяви) зображені саме ОСОБА_13 з братом ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що після смерті ОСОБА_13 її брат доглядав за тією частиною будинку, в якій проживала його сестра, користувався її майном, обробляв город. ОСОБА_2 також займався похованням сестри.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що ОСОБА_2 і ОСОБА_13 є братом та сестрою. Похованням ОСОБА_13 займався саме ОСОБА_2 , який також вступив в управління спадковим майном після смерті сестри. В ОСОБА_13 не було ні чоловіка, ні дітей. ОСОБА_5 також підтвердила, що на продемонстрованому їй фотознімку (фото № 2, яке долучене до позовної заяви) зображені ОСОБА_13 з братом ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_13 та ОСОБА_2 є братом і сестрою. Вони допомагали один одному, ходили один до одного в гості. Про наявність в ОСОБА_14 будь-яких інших родичів свідку невідомо. Похованням ОСОБА_13 займався ОСОБА_2 разом з дружиною та дітьми.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , 1924 р. н., та ОСОБА_15 , 1932 р. н., одружилися ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після одруження позивачка змінила прізвище « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_16 ».

Чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16.01.2007 року.

Як вбачається зі змісту довідки № 271 від 07.03.2024 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав у житловому будинку, що по АДРЕСА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 разом з ним за вищевказаною адресою також була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 (позивачка).

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 214/01-16 від 06.06.2024 року відповідно до даних Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкових справ не заведено.

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 181/02-31 від 24.05..2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів у с. с. «Яргорівська» с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, що залишилась після смерті ОСОБА_2 . Зі змісту постанови вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право на вказану земельну частку (пай), наявністю розбіжностей в актових записах, які унеможливлюють підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також відсутністю актового запису про народження ОСОБА_2 . Окрім того, встановлено, що існують розбіжності у свідоцтві про смерть сестри ОСОБА_2 , в якому вона зазначена як ОСОБА_3 , та в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474, в якому вона зазначена як ОСОБА_3 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (аніж ті, що визначені в ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз. 1 п. 2 постанови).

Як вбачається з п. 11 цієї постанови, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України).

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дають підставу зробити висновок про те, що чоловік позивачки - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є братом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належав сертифікат серії НОМЕР_5 на право на земельну частку (пай) розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів у с. с. «Яргорівська» с. Яргорів Монастириського району, який видано на ім`я ОСОБА_3 . Тобто прізвище ОСОБА_3 , зазначене в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474 («ОСОБА_3»), не збігається з її прізвищем, зазначеним в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 .

Вказані юридичні факти породжують правові наслідки і від них залежить виникнення майнових прав у позивачки, зокрема отримання спадщини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року).

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга), що передбачено ст. 530 ЦК Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належне їй відповідно до сертифіката серії ТР № 016474 право на земельну частку (пай) успадкував її брат ОСОБА_2 , який відносився до спадкоємців другої черги за законом та прийняв спадщину, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном. Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - відсутні.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року в справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) викладено висновок про те, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, встановлення факту (в даному випадку родинних відносин та належності правовстановлюючого документа) є передусім питанням доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним.

Схожий за змістом висновок викладено в поставі Верховного Суду від 29.05.2024 року в справі № 206/851/23.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1261, 1296 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів у с. с. «Яргорівська» с. Яргорів Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 016474.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян