Справа № 274/7271/23 Провадження № 2/0274/201/24 РІШЕННЯ
16.07.2024 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд:
- стягнути на користь ОСОБА_3 з Приватного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «НАСК «Оранта», 130 000,00 грн;
- стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 - 57 967,00 грн, матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «Оpel Zafira», державний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2020;
На момент дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК ОРАНТА» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.08.2020, за умовами якого страховик зобов`язався у разі виникнення страхового випадку за шкоду, заподіяну майну, відшкодувати 130 000 грн.
За висновком судового експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 25.12.2020 №11/2-1119 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, станом на дату ДТП 25.10.2020, з урахуванням ПДВ становить 187967,05 грн. На момент звернення до суду відповідачами матеріальна шкода не відшкодована.
Внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому під час дорожньої пригоди переляку, нервовому стресі, душевних стражданнях, переживаннях за стан здоров`я пасажирів, які отримали тілесні ушкодження, за пошкодження транспортерного засобу, який був одним із видів доходів для сім`ї, виникнення незручностей, пов`язаних з цим, в тому числі необхідністю залишення родини і виїзду на заробітки до Польщі.
При визначенні розміру компенсації за моральні страждання, позивач просить суд врахувати ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань, позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, не бажання відповідача в добровільному порядку відшкодувати, хоча б якусь суму збитків.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 23.10.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, які були ним усунені.
Ухвалою суду від 28.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14.12.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де представник ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" зазначає, що 31.08.2020 між ОСОБА_4 та ПАТ "НАСК "ОРАНТА" був укладений поліс АР /8415773 обов`язкового трахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 25.10.2020 сталася ДТП за участю «ВМW 520D», державний знак НОМЕР_2 та «Ореl Zafіra», державний знак НОМЕР_1 . 26.10.2020 від водія ОСОБА_4 надійшло повідомлення про ДТП з копіями документів. Потерпілий (позивач по справі) не виконав свій обов`зок щодо отримання страхового відшкодування шляхом подачі відповідної заяви в річний термін після ДТП. У задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.
19.12.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач ОСОБА_4 зазначає, що заявлені вимоги не визнає в повному обсязі. Правила дорожнього руху були порушені ОСОБА_3 , огляд транспортного засобу було проведено за відсутності ОСОБА_4 , розмір моральної шкоди необґрунтований та недоведений. У задоволенні позову просить відмовити.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. з підстав, наведених у позові.
Відповідач ОСОБА_4 та його представник проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві. Не погоджуються з проведеною експертизою. Вважають, що методика проведення експертного дослідження не відповідає дійсним пошкодженням автомобіля та обрана не вірно, а отже ціна є завищено. Окрім того, посилаючись на висновки проведених судових автотехнічних експертиз, які містяться в справі № 274/293/21, вважає, що позивачем порушені були правила ПДР. Заперечили також і щодо стягнення моральної шкоди, вважаючи її необґрунтованою, а також і витрат на правову допомогу.
Представник ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. Звернув увагу, що позивач протягом річного терміну не звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому розгляд кримінального провадження не є перешкодою для такого звернення.
Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження
З указаної ухвали вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 ,судом роз`яснено суть обвинувачення, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.
Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_7 №33/05/23 від 01.06.2023, відповідно до якого, в результаті ДТП, яке мало місце 25.10.2020, пошкоджено автомобіль марки "Opel Zafira", державний знак НОМЕР_1 . Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, станом на дату ДТП 25.10.2020, з урахуванням ПДВ становить 187967,05 грн.
В судових засіданнях допитані свідки.
Так, позивач, допитаний як свідок пояснив, що до часу скоєння ДТП надавав послуги з перевезення людей, з 17.05.2019 використовув цей автомобіль як таксі. 25.10.2020 отримав замовлення і в цей день сталося ДТП з автомобілем відповідача ОСОБА_8 , який був за кермом. Були 2 машини швидкої допомоги, які доставили пасажирів до лікарні, а авто забрали на штрафмайданчик до грудня 2022. Авто було єдиним джерелом його доходу. На час ДТП був зареєстрований як ФОП. З серпня 2021 по березень 2022 перебував на заробітках закордоном, а потім по мобілізації був призваний на військову службу. В свою чергу він зробив автотоварознавче дослідження, відповідачі запрошувалися, однак не з`явились. Крім цього він оплатив обстеження потрепілій. По даний час до страхової за виплату страхового відшкодування не звертався.
Свідок ОСОБА_9 , який є сином позивача, пояснив, що він прибув на місце ДТП, автомобіль батька був з побитою лівою стороною. Винуватцем ДТП був ОСОБА_8 . Далі авто забрали на штрафмайданчик і в грудні 2022 його забрали. Їздити на ньому не можливо. Додатково пояснив, що у батька була ліцензія на перевезення, а коли сталося ДТП він не зміг отримувати дохід і тоді виїхав на заробітки.
Свідок ОСОБА_6 , пояснила, що в день ДТП сіла до ОСОБА_10 , водія таксі, взяла телефон і почула удар, далі пам`ятає себе у лікарні. Її мама, яка сиділа на передньому сидінні таксі, померла. Їй відомо, що ОСОБА_8 казав, що не сяде і намагався відкупитися, а ОСОБА_10 оплатив все.
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Згідно із п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 11 та 1166 ЦК України, підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди, за загальним правилом виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 ст. 35).
Пунктом 2 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст. 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (ст. 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (ст. 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.
Звертаючись до суду з позовною заявою позивач не посилається на те, що його не звернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, при цьому і станом на день розгляду справи доказів звернення до страховика суду не надано, а тому з огляду на вищевикладене підстав для задоволення позову немає.
Отже, звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к).
Незважаючи на те, що у справі, що розглядається, позивач втратив право на отримання відшкодування від страховика тієї особи, яка завдала шкоди, таке право підлягає захисту в межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову до винуватця ДТП, який є безпосереднім заподіювачем описаної шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
За змістом ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку кримінальний закон виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України не є реабілітуючими.
Щодо відшкодування моральної шкоди
Приписами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За правилами п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров`я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи з викладеного, оскільки фактично внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 25.10.2020 майно позивача зазнало суттевого пошкодженя, внаслідок чого останній не мав можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, що потягло зміну життевих норм, що заподіяло йому моральну шкоду, враховуючи обставини заподіяння шкоди, глибину моральних страждань внаслідок неможливості протягом певного часу відновлення порушених прав позивача та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача моральну шкоду.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, в сумі 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 57 967,00 грн матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «Оpel Zafira», державний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2020.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 : 5000,00 грн - моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
У задоволенні позовних вимог до ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про стягнення майнової шкоди відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" (ПАТ "НАСК "Оранта", адреса: вул. Здолбунівська, 7/Д, корпус "Г", м. Київ, 02081, 22116, .

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2024.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА