ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/904/24 Справа № 705/6188/23
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

22 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з постачання теплової енергії (централізоване опалення),-

в с т а н о в и в :

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року позов Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з постачання теплової енергії (централізоване опалення) задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення) у сумі 40111,95 грн за період з листопада 2018 року по квітень 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» судовий збір у сумі 2684 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. До апеляційної скарги не додав доказів сплати судового збору.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху та надано скаржнику строк на усунення її недоліків, а саме для сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн або надання доказів звільнення від сплати судового збору, не пізніше десяти днів з моменту отримання скаржником копії ухвали суду.

На виконання вказаної ухвали суду, 18 травня 2024 року ОСОБА_1 надав повідомлення про обґрунтування звільнення від сплати судового збору, проте дане повідомлення не містило доказів на підтвердження того, що скаржник має пільги по сплаті судового збору або звільнений від його сплати.

Дослідивши повідомлення про обґрунтування звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд дійшов висновку про невиконання скаржником ухвали суду від 26 квітня 2024 року.

Оскільки скаржником не було усунуто недоліків апеляційної скарги, а саме судовий збір не сплачено та доказів про звільнення від його сплати не надано, це позбавило апеляційний суд можливості виконати вимоги ст. 359 ЦПК України щодо відкриття апеляційного провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд постановив ухвалу від 27.05.2024, згідно якої надав особі, що подала апеляційну скаргу, додатковий строк для усунення вказаних вище недоліків, а саме сплати судового збору, або надання доказів звільнення від сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Водночас, роз`яснено особі, що подала апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію ухвали Черкаського апеляційного суду від 27.05.2024 було надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом на адресу зазначену в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ).

Згідно поштового повідомлення скаржник отримав вищевказану ухвалу особисто 11.07.2024.

18.07.2024 до Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання-роз`яснення щодо сплати судового збору у справі № 705/6188/23, провадження № 22-ц/821/904/24 датоване 17.07.2024. Згідно даного клопотання скаржник просив при розгляді даного клопотання і апеляційної скарги на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29.02.2024 постановлене за результатами розгляду цивільної справи № 705/6188/23 Черкаському апеляційному суду фінансуватися видатками виключно Державного бюджету України. Постановити ухвалу про звільнення від будь-якої відповідальності особи ОСОБА_1 за невиконання норм прямої дії Конституції України і Рішень Конституційного суду.

Водночас зі змісту даного клопотання-роз`яснення вбачається, що скаржник не погоджується з ухвалою суду про залишення апеляційної скарги без руху, вважаючи її незаконною і необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального права і засад верховенства права, не відповідаючою завданням цивільного судочинства.

На думку скаржника, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» прямо суперечить вимогам ст. 130 Конституції України, ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади». При цьому скаржник посилається на рішення Конституційного Суду України у справі № 1-3/2010 від 11.03.2010 № 7-рп/2010 про фінансове забезпечення діяльності судів. Закон України «Про судовий збір», за твердженням скаржника, є антиконституційним законом і не підлягає виконанню. Установлення загальнодержавних зборів, не передбачено Податковим кодексом України, збори, справляння яких не передбачено цим Кодексом, сплаті не підлягають.

Стверджуючи про не відповідність завданням цивільного судочинства ухвали суду про залишення його апеляційної скарги без руху, скаржник посилається на ч. 6 ст. 10 ЦПК України у відповідності до якої якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Таким чином, даним клопотанням-роз`ясненням щодо сплати судового збору, на дату постановлення даної ухвали суду, недоліки апеляційної скарги в зазначеній справі усунуто не було. Тобто судовий збір лишився не сплачений скаржником, з переконань наведених скаржником у клопотанні-роз`ясненні, доказів про його звільнення від сплати судового збору, апеляційному суду надано не було.

Також варто зазначити, що скаржник не подавав до апеляційного суду жодних клопотань щодо відстрочення, розстрочення чи/або звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено у ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури апеляційний суд вичерпав, передбачені ЦПК України заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки його апеляційної скарги та необхідність їх усунення.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

За змістом ст. 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року, підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись положеннями ст. ст. 185, 357, 389 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом із апеляційною скаргою надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков