СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1539/23
Провадження № 2/306/32/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Стеблей А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Керецьківської сільської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду від 09.11.2018 року (справа № 306/1760/18) було розірвано. Від шлюбу в них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають з матір`ю та спорів щодо місця проживання дітей між сторонами на було. Вказує, що з моменту розірвання шлюбу та до 2022 року ОСОБА_1 проживала в Україні та з початком війни переїхала на тимчасове проживання до Чехії. Вважає, що відповідач взагалі не цікавився за останні три роки справами сина та доньки, їх розвитком та станом здоров`я та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначила, що ОСОБА_3 жодним чином не був позбавлений інформації щодо місця перебування дітей, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у такому спілкуванні. Тому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що доводи позивача та її представника щодо умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Вказує, що ОСОБА_3 працює сезонним робітником та більшість часу перебуває за кордоном, звідки постійно відправляв кошти своїй колишній дружині. Зазначив, що позивачкою чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, а твердження останньої про ненадання дозволу на вивезення дітей за кордон не відповідають дійсності. Окрім того зазначив, що виїхавши до Чехії, позивачка не повідомила ОСОБА_3 про її та дітей місце перебування.

У поданій представником позивача відповіді на відзив, остання просила позов задовольнити. Зазначила, що будучи присутнім на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, відповідач особисто підтвердив свою недбалість щодо виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що доводи представника ОСОБА_3 щодо постійного надсилання останнім ОСОБА_1 грошових коштів та про працевлаштування останнього не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, навпаки, ОСОБА_1 постійно випрошувала кошти у колишнього чоловіка.

Учасники в судове засідання не з`явилися подали заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.211, 224, 225-227).

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23-24).

Як убачається з виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в АЗПСМ с. Кушниця з 16.01.2020 року по 21.01.2020 року (а.с.25, 26, 30).

Згідно заяви ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_1 - сусідки ОСОБА_3 , така зазначила, що батька з дітьми за період з 2019 року разом не бачила, вважає, що такий з ними не спілкується та не приймає участі у їх вихованні (а.с.34).

Згідно заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , мешканців АДРЕСА_2 , останні зазначили, що ОСОБА_3 з дітьми за період з 2019 року разом не бачила, вважають, що такий з ними не спілкується та не приймає участі у їх вихованні (а.с.35-36).

З довідок від 13.06.2023 року, 08.06.2023 року ОСОБА_8 відвідує дитячий садок Кршейпського, ОСОБА_9 відвідує школу в Прага 4, де працює й ОСОБА_10 (а.с.51-60).

Згідно амбулаторних довідок та Медичних протоколів від 28.03.2022 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проведені обстеження та встановлені діагнози запалення верхніх дихальних шляхів (а.с.63-68).

Згідно заяв ОСОБА_11 ,, мешканки АДРЕСА_3 та ОСОБА_12 , мешканки АДРЕСА_2 , останні зазначили, що ОСОБА_3 з дітьми за період з 2019 року разом не бачила, вважають, що такий з ними не спілкується та не приймає участі у їх вихованні (а.с.74-77).

Як убачається з характеристики за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання є домогосподаркою, займається вихованням дітей, має повагу односельчан. Характеризується позитивно (а.с.86).

З характеристики за місце проживання ОСОБА_3 , останній за час проживання в с. Суха показав себе з позитивної сторони, з оточуючими громадянами у добрих відносинах, у побуті скромний, ввічливий, працьовитий, є сезонним робітником, часто виїжджає на заробітки за кордон (а.с.87).

Відповідно до акту обстеження побутових умов за адресою АДРЕСА_4 , за результатами бесіди з ОСОБА_13 встановлено, що вона з грудня 2020 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 і з того часу проживають за вказаною адресою. Про наявність в останнього дітей від попереднього шлюбу їй відомо, ставиться до цього з розумінням всієї відповідальності. У січні 2022 року її відповідач виїхав за межі України та на його прохання ОСОБА_13 сплачує аліменти (а.с.89-90).

З довідки сімейного лікаря АЗПСМ с. Кушниця встановлено, що ОСОБА_4 , 2015 р.н. та ОСОБА_4 , 206 р.н. перебувають на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_14 . Їх батько станом здоров`я дітей не цікавиться, на медичні огляди з ними не приходить (а.с.104).

Як убачається з психологічної характеристики ОСОБА_4 , 2016 р.н., рівень тривожності останньої перебуває на низькому рівні про свого батька говорить спокійно (а.с.104-105).

Згідно з психологічної характеристики ОСОБА_4 , 2015 р.н., рівень тривожності останнього незначний. Під час бесіди хлопчик згадує про батька в контексті ситуації, коли останній пообіцяв щось придбати, але не виконав обіцянки (а.с.106).

Згідно довідок від 20.07.2023 року № 57973857 та 57974231, 04.08.2023 року №34101-24.5-38 та розрахунків від 04.08.2023 року №57973857 та 57974231 у ОСОБА_3 відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с.119-121, 154-155, 165-168, 171-173).

Відповідно до заяв ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , мешканки м. Прага, ОСОБА_17 , мешканки с. Ільниця, зазначили що батька ОСОБА_4 , 2015 р.н. та ОСОБА_4 , 2016 р.н. з вересня 2022 року, за час навчання дітей, не бачили, а діти ніколи не згадували про батька (а.с.149-153).

Органом опіки та піклування Керецьківської сільської ради надано, 21.07.2023 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей (а.с. 93-96).

Згідно заяв ОСОБА_18 , мешканки АДРЕСА_5 , ОСОБА_19 , мешканки АДРЕСА_6 , ОСОБА_20 , мешканки АДРЕСА_7 , останні підтвердили перебування ОСОБА_3 за кордоном з 2022 року, та заперечили неналежне виконання останнім своїх батьківських обов`язків. Зокрема, зазначили, що неодноразово бачили відповідача разом з своїми дітьми (а.с.123-128).

Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави позбавлення батьківських прав.

Пунктом 2 вищезгаданої норми Закону визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

За правовим змістом згаданої норми Закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки, а саме особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

За статтею 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У постанові КЦС ВС від 23.11.2023 року (справа № 592/17972/19), Верховний суд дійшов наступного висновку, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Зважаючи на встановлені обставини за відсутності фактів злісного нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо його малолітніх дітей врахувавши бажання батька спілкуватися зі своїми дітьми, а також те, що останній заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його бажання приймати участь у вихованні дітей, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, ЗУ "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Керецьківської сільської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18 липня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець