провадження №2/216/1870/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2024 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання: Смолдирєва М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -
09.04.2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (далі ТДВ «СК «ОБЕРІГ») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.
14 травня 2024 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року, за підсудністю надійшла відповідна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.
Позовна заява мотивована тим, що 23.09.2020 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, та в судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів ЕР-104358303.
Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ««SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 8407,45 грн. Умовами полісу ЕР-104358303 передбачено франшизу у розмірі 2500,00 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 12.10.2020 між потерпілою особою та ТДВ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2500,00 грн) в сумі 5907,45 грн, яка 30.12.2020 була виплачена потерпілій особі. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 5907,45 грн., інфляційні витрати в розмірі 160,12 грн., пеню в розмірі 2363,61 грн., 3% річних в розмірі 177,59 грн., судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження, постановлено Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позову просила розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280, 282 ЦПК України.
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.09.2020 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 . наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27.10.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с.9 зв.стор.-10).
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5907,45 грн.
21.04.2021 року відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подання позовної заяви на банківський рахунок позивача кошти не надходили, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Розрахунок штрафних санкцій позивачем проводився за період з 28.03.2023 по 27.03.2024.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.
Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
За умовами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Нормою ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що вимога ТДВ «СК «ОБЕРІГ» щодо стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5 907,45 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
В частині вимог щодо стягнення 3 % річних, інфляційних витрат суд зазначає наступне.
Приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 28.03.2023 року по 27.03.2024 року у сумі 177,59 грн. та інфляційні витрати у сумі 160,12 грн. (а.с. 15, 16 зв.стор.)
В частині вимог щодо стягнення пені суд зазначає наступне.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, позивачем наведено у позовній заяві обґрунтування пред`явлення вимоги зі стягнення пені, а також наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання.
При цьому, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика.
За вказаних обставин суд вважає вимогу позивача зі стягнення пені в розмірі 2363,61 грн. за період з 28.03.2023 року по 27.03.2024 року необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 1757,45 грн.(6245,16*100/8607,77=72,55%; 72,55%*2422,40/100=1757,45).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.
Враховуючи, що суд частково задовольнив позовні вимоги ТДВ «СГ «ОБЕРІГг», то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7300 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 5296,15 грн. (6245,16*100/8607,77=72,55%; 72,55%*7300/100=5296,15).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 77, 80, 89, 133, 137, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Г. М. Чирський