Справа № 462/967/24 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1074/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю : позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Севера Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/967/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивачка 6 лютого 2024 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року і від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя та сім`ю, через що постійно виникали сварки та суперечності, які відбувалися в присутності дітей. Окрім цього, зі сторони відповідача здійснювалися постійні зради, приниження та застосування фізичного і психологічного насильства стосовно неї. З червня 2023 роки вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе, переконана, що їх сім`я розпалася остаточно. За наведеного просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , укладений 28 серпня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2013.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним і необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Стверджує, що насправді сторони проживають разом, в одному будинковолодінні та ведуть спільний бізнес та відповідно спільне господарство. Зазначає, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам дітей, а відповідно і інтересам сторін. Крім того, вважає, що цей позов підлягав залишенню без розгляду, оскільки в провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_2 про той самий предмет. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника -адвоката Севера Н.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встанволено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року і від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з липня 2023 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд перщої інстанції виходив з того, що з врахуванням зазначених обставин збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Також суд правильно зазначив, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків .

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України).

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки шлюб існує формально, доказів про можливість збереження сім`ї відповідач не надав, подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що розірвання шлюбу порушує інтереси дітей є безпідставними, оскільки розірвання шлюбу не припиняє обов`язків та прав кожного з подружжя відносно дітей.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 липня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк