Номер провадження: 22-ц/813/1317/24
Справа № 509/3038/22
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач керівник Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 березня 2023 року, ухваленого у складі судді Кочко В.К. в приміщенні того ж суду,

за позовною заявою керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок, припинення права власності на земельні ділянки, скасування рішень державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2022 року керівник Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 05.08.2022 р. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223694 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 237 загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781;

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: . АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781 шляхосм скасування запису про право власності № 32804504 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 237;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223726 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 237 загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782;

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: . АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782 шляхосм скасування запису про право власності № 32804532 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 237;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223764 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 237 загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783;

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: . АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783 шляхосм скасування запису про право власності № 32804557 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 237;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223801 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 237 загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784;

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: . АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784 шляхом скасування запису про право власності № 32804580 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 237;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223841 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 237 загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785;

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: . АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785 шляхом скасування запису про право власності № 32804604 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 237.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:1682 вибула з комунальної власності Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1800 га в АДРЕСА_1 , передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 вказану земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

В подальшому ОСОБА_2 24.09.2010 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592502 та на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:1682 відчужила на користь ОСОБА_1 .

Земельна ділянка кадастровий номер :02:005:1682 на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки № 1969 в подальшому була поділена на п`ять земельних ділянок: земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, кадастровий номер: :02:005:2781; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: :02:005:2782; земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, кадастровий номер: :02:005:2783; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: :02:005:2784; земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, кадастровий номер: :02:005:2785.

Проте рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області:

- визнано незаконним та скасовано рішення Таїровської селищної ради від 10.09.2010 року № 2193-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,1800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним державний акт серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі № 22, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано відділ Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 року на право власності на земельну ділянку, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язано ОСОБА_2 повернути до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із зазначеним рішенням суду позивач вважає, що ОСОБА_1 заволоділа земельною ділянкою загальною площею 0,1800 га в АДРЕСА_1 незаконно та в подальшому поділила її на п`ять земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:005:2781; :02:005:2782; :02:005:2783; :02:005:2784; :02:005:2785.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з позовом надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на сьогоднішній день законним власником земельних ділянок кадастрові номери: :02:005:2781, :02:005:2782, :02:005:2783, :02:005:2784, :02:005:2785 є ОСОБА_1 , про що зроблені відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідач зазначила, що Договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 р. був укладений до моменту винесення та вступу в законну силу (06.03.2012р.) рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11, яким ОСОБА_2 була позбавлена права власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яким вона на момент винесення рішення вже не володіла.

Відтак, відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 1-и відповідно до Договору купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 року.

Крім того, на момент підписання Договору купівлі-продажу від 08.11.2010р. земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 и жодних заборон відчуження, рішень судів або інших підстав, які б заважали укладанню договору купівлі-продажу не існувало.

Більш того рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 жодним чином не стосується права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а Договір купівлі-продажу від 08.11.2010р. предметом розгляду в цьому провадженні не являлось.

Також, відповідач зазначила, що ані Чорноморська окружна прокуратура, ані Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області не оскаржували Договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010р., яким нею і було на законних підставах набуте право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області надав до суду відповідь на відзив, в якому підтримує позовні вимоги Чорноморської окружної прокуратури та просить суд позовні вимоги Керівника Чорноморської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області задовольнити повністю.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок, припинення права власності на земельні ділянки, скасування рішень державного реєстратора відмовлено. Скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2022 про забезпечення позову.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури, не погоджуючись зі вказаними судовими рішеннями першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права просив оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Під час відчуження об?єктів комунальної власності воля територіальної громади, як власника майна, оформлюється, відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням органу місцевого самоврядування.

Зазначає, що територіальна громада, як власник об?єкту комунальної власності, делегує відповідному органу місцевого самоврядування (раді) повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені в її інтересах, виключно у спосіб та в межах повноважень передбачених законодавством.

Тобто, воля територіальної громади, як власника, може виражатись лише у таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Посилається на правові висновки, викладені, зокрема: у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16; у постанові Верховного суду від 05.11.2020 у справі № 676/2334/18, а посилання суду на постанову Касаційного Господарського Суду Верховного Суду України від 13.02.2018 № 910/3496/17 та постанову Верховного Суду України від 25.01.2017 № 916/2131/15, є необґрунтованим та не відповідає усталеній судовій практиці.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208ц18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97г19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс 19, 125кг 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших.

Зазначає, що первинно земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:1682 вибула з комунальної власності Таїровської селищної ради на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради N? 2193-V від 10.09.2010, яке було визнано незаконним та скасовано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 по справі N?2-1883/11. Тим самим рішенням суду визнано недійсним державний акт серії як № 592502 від 24.09.2010 на право власності на спірну земельну ділянку.

Таким чином, судом у справі № 2-1883/11 встановлено незаконність вибуття спірної земельної ділянки з комунальної власності, та відсутність волевиявлення територіальної громади на відчуження земельної ділянки, оскільки воля територіальної громади, як власника, може виражатись лише у таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Вважає, що виходячи з наведеного, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора, оскільки договір купівлі - продажу земельної ділянки від 08.11.2010, на підставі якого відповідач отримав право власності на спірні земельні ділянки укладений у відповідності до вимог ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України, зроблений з неправильним застосуванням вимог ст. 388 ЦК України та без урахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, оскільки відповідно до приписів ст. 388 ЦК України та вказаної сталої практики Верховного Суду, для застосування такого способу захисту, як витребування майна з чужого незаконного володіння непотрібно визнавати весь ланцюг правочинів, на підставі яких вказане майно перебуває у власності останнього набувача недійсним.

Посилається, що протокольною ухвалою суду від 01.03.2023, в порушення вимог процесуального права ст. 178, 123, 126, 127 ЦПК України відзив відповідача прийнято до розгляду та надано позивачу строк для подачі відповіді на відзив, а саме до наступного судового засідання (08.03.2023). Більш того, суд в оскаржуваному рішенні неодноразово посилався на відзив, як на аргумент законності перебування спірних земельних ділянок у власності ОСОБА_1 .

Вважає, що судом першої інстанції порушено вказані приписи процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На вказану апеляційну скаргу від ОСОБА_1 надійшов відзив, в обґрунтування якого вона зазначила, що на момент підписання Договору купівлі-продажу від 08.11.2010р. земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 жодних заборон відчуження, рішень судів або інших підстав, які б заважали укладанню договору купівлі-продажу не існувало. Більш того рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 рок по справі № 2-1883/11 жодним чином не стосується права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, як розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а договір купівлі-продажу від 08.11.2010 р. предметом розгляду цьому провадженні не являвся.

Крім того, відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати (що не так, як було зазначено вище, відчуження відбулось в рамках діючого законодавства України), про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) ???було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) ???було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) ???вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Зазначений перелік є вичерпним і не підлягає розширеному трактуванню.

З цього переліку вбачається, що на момент підписання договору купівлі продажу земельної ділянки 08.11.2010 року жодна з цих умов не існувала, відтак я, ОСОБА_1 , стала добросовісним набувачем та власником земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначає, що ані Чорноморська окружна прокуратура, ані Таїровська селищна рада Одеського е району Одеської області не оскаржували Договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 р., яким нею і було на законних підставах набуте право власності на земельну ділянку площею 0,1800га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 , володіє земельними ділянками, кадастрові номери: :02:005:2781, :02:005:2782, :02:005:2783, :02:005:2784, :02:005:2785 на абсолютно законних підставах, набутих у законний спосіб.

Зазначає, що розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в віндикаційному позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у ст. 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені ст. ст. 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 березня 2023 року залишити без змін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Одеської обласної прокуратури Димерлій А.О. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення правочину сторонами, а саме підписання договору купівлі-продажу №1081 від 08.11.2010 не були порушені норми діючого законодавства України в розумінні положень 203, 204, 215 ЦК України. Оскільки Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області не була власником земельної ділянки на момент укладення правочину, то і відсутні підстави, які б перешкоджали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укласти договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (стаття 19 Конституції України).

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1800 га в АДРЕСА_1 , передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 вказану земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

24.09.2010 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності серії ЯК № 592502 на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:1682.

На підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010, ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:1682 на користь ОСОБА_1 .

Земельна ділянка кадастровий номер :02:005:1682 на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки № 1969, 07.08.2019 державним реєстратором ДП «Центр обслуговування громадян» була поділена на п`ять земельних ділянок: земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, кадастровий номер: :02:005:2781; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: :02:005:2782; земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, кадастровий номер: :02:005:2783; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: :02:005:2784; земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, кадастровий номер: :02:005:2785.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області:

- визнано незаконним та скасовано рішення Таїровської селищної ради від 10.09.2010 року № 2193-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,1800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним державний акт серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі № 22, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано відділ Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 року на право власності на земельну ділянку, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язано ОСОБА_2 повернути до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

За правилом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини першої статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Як вже зазначалось ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010 відчужила земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:1682 на користь ОСОБА_1 .

На момент укладення Договору купівлі-продажу від 08.11.2010р. земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 и жодних заборон відчуження, рішень судів або інших підстав, які б заважали укладанню договору купівлі-продажу не існувало.

Підстав передбачених ст. 388 ЦК України на момент його укладення також не існувало, відтак ОСОБА_1 , стала добросовісним набувачем та власником земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В момент вчинення правочину сторонами не були порушені норми діючого законодавства України в розумінні положень статей 203, 204, 215 ЦК України.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області набрало законної сили 06.03.2012 року.

Тобто зазначений вище договір-купівлі продажу був укладений до моменту винесення та вступу в законну силу рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року, яким ОСОБА_2 була позбавлена права власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер :02:005:1682, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим, 08 листопада 2010 року ОСОБА_2 на законних підставах відчужила зазначену земельну ділянку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що на момент укладання договору купівлі-продажу 1081 від 08.11.2010 Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області не була власником вищезазначеної земельної ділянки, а відтак були відсутні підстави, які б перешкоджали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укласти договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010. На підставі чого дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова