г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2020/24
Номер провадження 2/213/1143/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» виконує функції управителя багатоквартирними будинками в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. Відповідачі є співвласниками (по 1/2 частці) квартири за адресою: АДРЕСА_1 та споживачами ивачем житлово-комунальних послуг позивача. У період з 01.04.2021 по 01.04.2024 позивач надавав відповідачам послуги за вказаною адресою: на суму 8008,84 грн. Відповідачі не виконали свого обов`язку щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустили утворення заборгованості. Просить стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 8008,84 грн, а також інфляційні збитки в розмірі 92,04 грн, 3% річних в розмірі 12,41 грн.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Від відповідача ОСОБА_2 відзив на позов не надходив.

Відповідачкою ОСОБА_1 надано відзив на позов, в якому зазначає, що з вимогами позивача до неї не згодна, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві зазначає, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 вона не проживає з 01.01.2013 року, про що повідомляла позивача заявою від 22.02.2018 та просила припинити нарахування на її ім`я вартості послуг.

Крім того, за рішенням суду від 26.12.2017 по справі № 213/1630/16-ц вона була виселена з квартири за вказаною адресою. З 10 червня 2020 року вона знята з реєстрації за вказаною адресою та зареєстрована за іншим місцем проживання. Оскільки вона з січня 2013 року не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , тому у спірний період з 01.04.2021 по 01.04.2024 не користувалась послугами позивача, а тому не повинна їх сплачувати. Просить у задоволенні позову щодо неї відмовити.

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.

На підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року, укладеному між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради м. Кривого Рогу та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», останньому надані функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

До переліку житлових будинків Інгулецького району об`єкт №1 входить будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до Додаткової угоди до вказаного договору від 12.03.2014 внесені зміни до пункту 4.1. Договору, відповідно до яких договір набуває чинності з моменту підписання та діє безстроково.

Таким чином, позивач є суб`єктом господарської діяльності, який є управителем частини будинків Інгулецького району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинків і прибудинкової території, в тому числі за адресою відповідачів.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що вказана вище квартира належить відповідачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/ 2 частці). Підставою виникнення права власності у ОСОБА_1 є рішення суду від 07.12.2009 у справі 2-1422/09.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем видно, що за період з 01 квітня 2021 року по 01 квітня 2024 року заборгованість по приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 складає 8008,84 грн. Споживачами у вказаний період не здійснювалась оплата за надані житлово-комунальні послуги.

У зв`язку з порушенням зобов`язань з оплати наданих послуг та наявною заборгованістю позивачем за період з 21 квітня 2021 по 21 лютого 2022 року нараховані інфляційні збитки в розмірі 92,04 грн, 3% річних в сумі 24,82 грн.

Відповідач ОСОБА_2 з 14 травня 2015 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 з 10 червня 2020 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та з 08.07.2020 її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року, яке набрало законної сили ухвалено виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_5 .

Заявою від 22.02.2018 на ім`я директора ТОВ «Сітісервіс-КР» Коливашко С.В. просила зупинити нарахування на її ім`я плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за спірною адресою, у зв`язку з тим, що з січня 2013 року в квартирі не проживає, договорів з ТОВ «Сітісервіс-КР» не укладала. Борги по оплаті за комунальні послуги за період до 01.03.2018 зобов`язується виплатити у тримісячний строк. Вказана заява зареєстрована в ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» 22.02.2018.

Як видно із акту від 26 січня 2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_1 не мешкає у вказаному будинку з 01.01.2013 року. Акт завірений майстром дільниці №3 та інженером ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», маються штампи товариства.

Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року скасовано судовий наказ від 26 грудня 2023 року у справі №213/5483/23 виданий за заявою ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, житлово- комунальних послуг, які врегульовано цивільним законодавством та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Закон виділяє індивідуальних та колективних споживачів житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Як передбачено п.1 ч. 1 ст.5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тобто встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

За положеннями частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки встановлені відповідними договорами.

За змістом частини першої статті 16 Закону надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про їхнє надання не може бути підставою для звільнення від оплати.

Такий сталий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2023 у справі № 643/17352/20 від 08.03.2023, у справі № 753/20733/19 від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18.

На підставі наданих сторонами доказів, суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» виконує функції управителя багатоквартирними будинками Інгулецького району в м. Кривому Розі, в тому числі будинку АДРЕСА_6 . Договір між сторонами у справі щодо надання житлових послуг з утримання будинку та прибудинкової території - не укладався. Однак, відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

В обґрунтування відзиву відповідач ОСОБА_1 зазначає, що вона не зареєстрована у спірній квартирі, фактично там не проживає, про що повідомляла позивача в 2018 році, житлово-комунальними послугами позивача не користується, а тому не повинна їх оплачувати.

Так, частиною 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, який діяв до 01 травня 2019 року, було передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні.

Проте, пунктом 6 частини 1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, який набрав чинності 01 травня 2019 року, передбачено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

В даному законі йдеться по право неоплачувати вартість саме комунальних послуг, проте послуга з управління багатоквартирним будинком відноситься до житлових послуг.

Оскільки в позові позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги за період з 01.04.2021 по 01.04.2024, тобто за час дії Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, тому доводи відповідача ОСОБА_1 в цій частині не є обґрунтованими.

Отже, відповідачі, як співвласники квартири АДРЕСА_7 вказаного вище будинку, за якою нарахована заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідності до норм ст.322 ЦК України зобов`язані здійснювати оплату цих послуг, у відповідності до своєї частки у спільній частковій власності (ст.360 ЦК України).

Також слід зазначити, що відповідно до ст.10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком,

Відповідно до п. 32 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою КМУ від 05.09.2018 №712, ціна послуги з управління встановлюється договором управління з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором управління, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Так, Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 176 від 12 квітня 2017 року встановлено граничні розміри тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, що надаються населенню м. Кривого Рогу ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», окремо за кожним будинком.

Із вказаного видно, що ціни на послуги з управління багатоквартирним будинком визначаються із розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового приміщення і не залежать від кількості зареєстрованих в такому приміщенні осіб.

Із досліджених судом матеріалів справи було встановлено, що ТОВ «Сітісервіс-КР» було визначено щомісячні нарахування за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Так із розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, видно, що нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , в період з квітня 2021 року по жовтень 2021 року (включно) та з січня 2022 року по квітень 2022 року (включно) становили 179,09 грн в місяць; в листопаді 2011 року 170,80 грн; в грудні 2021 року 160,18 грн. Нарахування за період з травня 2022 року по березень 2024 року склали 248,18 грн в місяць.

Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем послуг, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачами не надано.

Крім того, з боку відповідачів до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не надходило жодних викликів представника підприємства для перевірки якості наданих послуг або для фіксації будь-яких порушень. Таким чином, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» за період з 01.04.2021 по 01.04.2024 за адресою АДРЕСА_1 надавало послуги з утримання будинку і прибудинкової території споживачам своєчасно, безперебійно та належної якості. Проте оплата наданих позивачем житлових послуг відповідачами не здійснювалась.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Встановлено, що відповідачі неналежним чином виконують покладені законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) не здійснювали, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані послуги позивачем за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 8008,84 грн.

Оскільки тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири та встановивши, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частини квартири, суд доходить висновку про необхідність стягнення з кожного з них заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру, а саме по 4004,42 грн.

Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з кожного із відповідача на свою користь інфляційних втрат в розмірі 46,02 грн, 3% річних у розмірі 12,41 грн, нарахованих за період з 21.04.2021 по 21.02.2022 року та надав розрахунок.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат, які також підлягають стягненню з відповідачів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, плата за надані позивачем житлово-комунальні послуги відповідачами не здійснювалась,відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав, а викладені у відзиві відповідача ОСОБА_1 заперечення не є слушними, оскільки її непроживання в належній на праві приватної спільної часткової власності квартирі не впливає на її обов`язок сплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів нарахованої заборгованості за житлові послуги (утримання будинку та прибудинкової території), інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до поданих розрахунків. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 360, 382, 509, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 квітня 2021 року по 01 квітня 2024 року у розмірі 4004 (чотири тисячі чотири) гривні 42 коп, інфляційні збитки у розмірі 46 (сорок шість) грн 02 коп, 3% річних у розмірі 12 (дванадцять) грн 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 квітня 2021 року по 01 квітня 2024 року у розмірі 4004 (чотири тисячі чотири) гривні 42 коп, інфляційні збитки у розмірі 46 (сорок шість) грн 02 коп, 3% річних у розмірі 12 (дванадцять) грн 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС-КР", , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, 34А, офіс 3.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення 24 липня 2024 року.

Суддя Мазуренко В.В.