ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/14177/23

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/505/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Комунальне підприємство "Чернігівводоканал"

Чернігівської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 19 січня 2024 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, дата складання повного рішення - 24.01.2024 року, у справі за позовом Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Комунальне підприємство "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в якому, зменшивши у подальшому позовні вимоги поданою до суду 13.12.2023 року заявою (а.с.61-63), остаточно просило: стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 7 818 грн. 71 коп. за період з 13.08.2020 року по 01.09.2023 року. В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство "Чернігівводоканал" вказувало, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з водопостачання і водовідведення, які надає позивач. Позивач зазначав, що відповідач своєчасно і в повному обсязі не здійснювала оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка у добровільному порядку відповідачем ОСОБА_1 не погашена, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року позов Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, задоволено частково. Судом стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради заборгованість за послуги з водовідведення у сумі 3 981 грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради 1 368 грн. 84 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 19.01.2024 року, в частині стягнення з неї на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року та судового збору - скасувати і справу закрити. На думку апелянта, ОСОБА_2 , яка представляла інтереси позивач в суді першої інстанції, приймала участь у справі без достатніх підстав. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що висновок суду першої інстанції про стягнення з неї заборгованості за водовідведення не підтверджується матеріалами справи, i не ґрунтується на законодавстві. ОСОБА_1 зазначає, що як вона вказувала у своєму відзиві на позов, квартира обладнана лічильником холодної води, який належним чином опломбований, лічильник i пломби не пошкоджені, що підтверджується наданим нею фото. В той же час, за доводами апелянта. нарахування оплати проводиться без урахування даних лічильника i про лічильник взагалі не згадується. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині водопостачання, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що дані послуги не надавалися. Апелянт стверджує, що у відзиві на позов вона звертала увагу на те, що послуги з водовідведення вона не отримувала, оскільки в квартирі ніхто не проживає, i з 2020 року в будинку працівниками позивача проводились роботи з відключення боржників. Відповідно до акту, каналізаційний випуск по АДРЕСА_2 закрито 05.03.2020 року. За актом від 16.06.2020 року по АДРЕСА_2 , запірний елемент зміщений. Викладене, на думку апелянта, свідчить про неякісну установку запірного елементу або пошкодження його ще до вересня 2020 року, тобто, претензії до неї з боку позивача, є безпідставними. За доводаим апелянта, нею надані документи про те, що гаряча вода відключена взагалі, на холодну воду встановлений лічильник, i судом визнано, що водопостачання не надавалося. Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку відносно того, що навний борг у відповідача за водовідведення, оскільки даний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на доказах, наданих позивачем, а є припущенням.

В частині відмови у задоволенні судом вимог заявленого позову до ОСОБА_1 , апелянт рішення суду першої інстанції від 19.01.2024 року, не оскаржує.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 19.01.2024 року, лише у оскаржуваній ОСОБА_1 частині, тобто, в частині задоволення позову Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 грн. 56 коп., за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року у справі за позовом Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.167, 168, 169), сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що Комунальне підприємство "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення для об`єктів усіх форм власності в м.Чернігові.

Позивач надає послуги з водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої у спірний період була відповідач ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 08.09.2014 року у справі №750/1689/14 та рішенням Чернігівського апеляційного суду від 13.08.2020 року у справі №750/973/19.

В доводах позовної заяви КП "Чернігівводоканал" зазначало, що відповідачка свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 7 818 грн. 71 коп. за період з 13.08.2020 року по 01.09.2023 року, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.16).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 19.01.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, задовольняючи позовні вимоги КП "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року, суд першої інстанції послався на ті обставини, що відповідачем не спростовано надані позивачем докази про надання ним відповідачу послуги з водовідведення та можливості відповідача даною послугою користуватися. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з водовідведення, згідно наданого позивачем розрахунку, але із врахуванням поданої відповідачем 15.10.2023 року письмової заяви про застосування позовної давності (а.с.34).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок суду першої інстанцїї про стягнення з неї заборгованості за водовідведення не підтверджується матеріалами справи i не ґрунтується на законодавстві, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що висновок суду першої інстанції про стягнення з неї заборгованості за водовідведення не підтверджується матеріалами справи, i не ґрунтується на законодавстві. ОСОБА_1 зазначає, що як вона вказувала у своєму відзиві на позов, квартира обладнана лічильником холодної води, який належним чином опломбований, лічильник i пломби не пошкоджені, що підтверджується наданим нею фото. В той же час, за доводами апелянта. нарахування оплати проводиться без урахування даних лічильника i про лічильник взагалі не згадується. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині водопостачання, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що дані послуги не надавалися. Апелянт стверджує, що у відзиві на позов вона звертала увагу на те, що послуги з водовідведення вона не отримувала, оскільки в квартирі ніхто не проживає, i з 2020 року в будинку працівниками позивача проводились роботи з відключення боржників. Відповідно до акту, каналізаційний випуск по АДРЕСА_2 закрито 05.03.2020 року. За актом від 16.06.2020 року по АДРЕСА_2 , запірний елемент зміщений. Викладене, на думку апелянта, свідчить про неякісну установку запірного елементу або пошкодження його ще до вересня 2020 року, тобто, претензії до неї з боку позивача, є безпідставними. За доводаим апелянта, нею надані документи про те, що гаряча вода відключена взагалі, на холодну воду встановлений лічильник, i судом визнано, що водопостачання не надавалося. Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку відносно того, що навний борг у відповідача за водовідведення, оскільки даний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на доказах, наданих позивачем, а є припущенням.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 19.01.2024 року, відмовляючи у задоволенні позову КП "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , в частині вимоги про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання, суд першої інстанції врахував факт наявності в квартирі відповідача встановленого приладу обліку споживання води, строк повірки якого настав 01.04.2014 року, але дана повірка проведена не була, у зв`язку з чим з 01.09.2014 року нарахування було переведено на нормативне водоспоживання. Проаналізувавши положення Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року №474, якою затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт; Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки позивачем не доведено факту належного повідомлення споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та вжиття заходів щодо своєчасної повірки засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідача, дії позивача щодо нарахування вартості послуг з водопостачання у спірний період за нормами споживання є безпідставним, і тому проведений позивачем розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання не може бути визнаний достовірним, і за даних обставин, не може бути покладений в основу судового рішення.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що є обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з водопостачання, оскільки в основу розрахунку даної заборгованості покладено невірний обсяг водопостачання. Разом із цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з водовідведення, згідно наданого позивачем розрахунку, визнавши його належним.

При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що вартість послуги з водовідведення розраховується на весь обсяг спожитої води (по сумі обсягів споживання води всіх лічильників, у тому числі, і лічильників гарячої води, або за нормами питного водопостачання), шляхом множення цього обсягу на відповідний тариф водовідведення.

Таким чином, обсяг спожитої води (обсяг водопостачання) є базовою величиною розрахунку плати не тільки за послугу з водопостачання, а і за послугу з водовідведення. Встановивши, що обсяги водоспоживання, за якими позивачем розрахована заборгованість ОСОБА_1 за послуги з водопостачання та водовідведення, визначені невірно, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з водовідведення в сумі 3 981 грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, при цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року, у оскаржуваній частині, тобто, в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року, та в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради 1 368 грн. 84 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору - скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову по суті вимог заявленого позову у вказаній частині, якою відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 56 коп. за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року, в частині відмови у задоволенні позову Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання, апеляційним судом не переглядається, оскільки у даній частині рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат, оскільки ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27.03.2024 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року у справі за позовом Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, судовий збір у сумі 4 026 грн., який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, необхідно стягнути з Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на користь держави.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.01.2024 року, у оскаржуваній частині, тобто, в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 56 коп., за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року, та в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради 1 368 грн. 84 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення у сумі 3 981 грн. 56 коп., за період з вересня 2020 року по серпень 2023 року.

Стягнути з Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на користь держави 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 14.08.2024 року.

Головуючий: Судді: