Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1058/24
Провадження № 2/494/425/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заяваОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю.

ОСОБА_2 , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 24.01.2019 року рішенням Овідіопольського районного суду по справі 509/6031/18 її позовну заяву до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, стягнення аліментів на утримання одного з подружжя було задоволено. Розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти щомісячно у розмірі частки його заробітку (доходу) до досягнення дитини трьох років.

Станом на 20.05.2024 року вбачається наявність затримки зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , що зумовлює право Позивача нарахувати пені несвоєчасну сплату аліментів, у загальному розмірі - 33 263 (тридцять три тисячі двісті шістдесят три) гривні 75 копійок (з урахуванням обмеження 100% від суми заборгованості). Розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів:

за грудень 2018 року : нараховані аліменти 1458 грн. 75 копійок х 1373 днів (з 26.12.2018 по 28.09.2022) х 1% = 20 028 грн. 60 коп., проте не більше 100%, а отже 1458 грн. 75 коп.;

за червень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1191 днів (з 26.06.2019 по28.09.2022) х 1% = 21 792 грн. 30 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за липень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн.75 коп. х 1161 днів (з 26.07.2019 по

28.09.2022) х 1% = 21 243 грн. 40 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за серпень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1130 днів (з 26.08.2019 по 28.09.2022) х 1% = 20 676 грн. 20 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за вересень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1099 днів (з 26.09.2019 по 28.09.2022) х 1% = 20 109 грн. 00 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за жовтень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1069 днів (з 26.10.2019 по 28.09.2022) х 1% = 19 560 грн 00 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за листопад 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1038 днів (з 26.11.2019

по 28.09.2022) х 1% = 18 992 грн. 80 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за грудень 2019 року: нараховані аліменти 1829 грн. 75 коп. х 1008 днів (з 26.12.2019 по 28.09.2022) х 1% = 18 443 грн. 90 коп., проте не більше 100%, а отже 1829 грн. 75 коп.;

за січень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн.75 коп. х 977 днів (з 26.01.2020 по

28.09.2022) х 1% = 20 622 грн. 00 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за лютий 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 946 днів (з 26.02.2020 по

28.09.2022) х 1% =19 967 грн. 70 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за березень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 917 днів (з 26.03.2020 по

28.09.2022) х 1% = 19 355 грн. 60 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за квітень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 886 днів (з 26.04.2020 по

28.09.2022) х 1% = 18 701 грн. 20 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за травень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 856 днів (з 26.05.2020 по

28.09.2022) х 1% = 18 068 грн. 00 копійок, проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за червень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 825 днів (з 26.06.2020 по

28.09.2022) х 1% = 17 413 грн. 70 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за липень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 795 днів (з 26.07.2020 по

28.09.2022) х 1% = 16 780 грн. 50 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за серпень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 764 днів (з 26.08.2020 по

28.09.2022) х 1% = 16 126 грн. 10 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.;

за вересень 2020 року: нараховані аліменти 2110 грн. 75 коп. х 733 днів (з 26.09.2020 по

28.09.2022) х 1% = 15 471 грн. 80 коп., проте не більше 100%, а отже 2110 грн. 75 коп.

Сума пені без врахування обмеження 100% заборгованості 323 352 гривень 80 копійок. Сума пені з урахуванням обмеження 100% заборгованості 33 263 гривень 75 копійок.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на своє утримання у розмірі 33 263 гривень 75 копійок.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 13.06.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.08.2024 року о 09:00 год.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_1 на вимогах, заявлених у позовній заяві наполягав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази по справі, заслухавши учасника справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2019 року шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісяця у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2018 року - дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання щомісяця, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з 26.12.2018 року - дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Зазначене судове рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржувалось.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по аліментам в сумі 31 805 гривень утворилась за грудень 2018 року та з липня 2019 року по вересень 2020 року, проте станом на 28.09.2022 року заборгованість відсутня, наявна переплата у розмірі 10676,53 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.05.2024 року, виконавче провадження НОМЕР_3.

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, суд звертає увагу на наступне.

Права та обов`язки подружжя по утриманню унормовані в Главі 9 Сімейного Кодексу України.

Як убачається з пред`явленого позивачкою позову, вона в обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася на вимоги ст. 196 СК України, якими визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Разом з тим, вказана норма Закону міститься в Главі 15 СК України, якою унормовано обов`язки матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Водночас, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню.

З огляду на зазначене, вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей.

Відтак, виходячи із системного аналізу Глави 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» та Глави 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Сімейного кодексу України, норми положень Глави 15 СК України до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання.

Наприклад, сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, а саме, стаття 201 СК України містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Натомість, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню. Між тим, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.

Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року, прийнятій по справі №635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема, Верховний Суд наголосив на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей.

Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону, «розширивши» дію статті 196 СК. Зазначив, що відповідно до положень частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини неврегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). При цьому, згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Тобто, особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону.

Окрім того, суд бере до увагу ту обставину, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №7317/21.1.32 від 13.05.2024 року Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівського районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що надана позивачем, вбачається, що станом на 28.09.2022 року заборгованість боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів відсутня, наявна переплата у розмірі 10676,53 грн.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, як це закріплено вимогами ч. 2 ст. 13 ЦПК України.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності, як це закріплено положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правилами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене вище, враховуючи, що до заборгованості по аліментах на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки, яка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати належить віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 11, 12, 13, 81, 89, 141,247, 263-265, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 5140 30.10.2017 року

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 5128 11.12.2019 року

Суддя Панчишин А.Ю.