Єдиний унікальний номер судової справи: 475/876/23
Номер провадження: 22-ц/812/1223/24 Суддя-доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді - Кривенко О.В. в приміщені того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та розмір, встановлених судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 20 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 29 серпня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який за рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2022 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, неповнолітній син ОСОБА_4 проживає з нею.

Судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного судового наказу Доманівським відділом ДВС 21 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження, за яким позивачка за період з 12 квітня 2023 року по 14 серпня 2023 року аліментів не отримувала.

На даний час ОСОБА_1 отримує аліменти у розмір 5 000 грн, проте дана сума коштів є недостатньою для забезпечення дитини рівнем життя, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки син ОСОБА_4 хворіє захворюванням шкіри, діагноз - мікроспорія гладенької шкіри, у зв`язку з цим постійно потрібні ліки, гарне харчування, вітаміни, оздоровлення в санаторіях.

Крім того, син є учнем 4 класу, а тому відповідно постійно є витрати на шкільне приладдя, канцелярські товари та шкільний одяг. ОСОБА_4 двічі відвідує платні заняття з англійської мови у місті Южноукраїнськ, що потребує значних витрат.

Відповідач є приватним підприємцем та його приблизний піврічний дохід становить близько 500 000 грн, тобто орієнтовно 80 000 на місяць.

Посилаючись на достатній дохід ОСОБА_2 , беручи до уваги його працездатність, керуючись принципом забезпечення захисту інтересів неповнолітньої дитини, обов`язок останнього утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя з урахуванням вимог статей 181-184, 192 СК України, позивачка просила суд про задоволення позову.

Від представника ОСОБА_2 03 листопада 2023 року до суду надійшов відзив, в якому посилаючись на необґрунтованість вимог просив відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження витрат в розмірі 20 000 грн., а також не доведено, що майновий стан відповідача змінився.

До того ж вказує, що дані витрати не є підставою для перегляду розміру та способу стягнення аліментів, а є додатковими витратами на дитину і можуть бути стягненні за позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

У відповіді на відзив від 13 листопада 2023 року позивачка просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що позовна заява про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину та їх розміру на 20 000 грн. є обґрунтованою, що підтверджується доказами.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2024 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 12 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1073, 60 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано пріоритетністю прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі судового наказу Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27 вересня 2022 року і до досягнення дитини повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що рішенням Доманівського районного суду від 18 грудня 2023 року з відповідача стягнуто аліменти на користь повнолітньої доньки ОСОБА_5 на час навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу).

Окрім того, суд врахував, що відповідач на здійснення своєї діяльності витрачає кошти пов`язані з підприємницькою діяльністю.

Зваживши аргументи сторін та інтереси дитини суд вважає, що достатнім і справедливим буде визначення подальшого способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 12 000 гривень щомісячно, що буде достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини та не буде занадто обтяжливим тягарем для позивача, створить умови для виконання ним обов`язків по утриманню також і інших своїх дітей.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено матеріального стану відповідача, не враховано факт сплати ним аліментів на навчання повнолітньої доньки у сумі близько 5 000 грн., не враховано його щомісячні витрати на утримання транспортного засобу. Який він використовує у своїй діяльності як ФОП, не враховано його аргумент проте, що на лікування дитини її розвиток позивачка має право стягувати додаткові витрати у випадку їх понесення. Посилається на те, що він добровільно допомагає дітям за наявності можливості. При такому розмірі аліментів на дітей буде накопичуватися заборгованість, що в свою чергу призведе до арешту рахунків та неможливості працювати. Крім того, суд не надав оцінку аргументу щодо на посилання ст. 195 СК України, згідно якої заборгованість по аліментах платника податків, який є ФОП та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, саме ця сума має бути пов`язана з вказаної величиною середньомісячної заробітної плати в місцевості його проживання, а не з тою сумою, яку вирахувала для себе позивачка. Зазначає, що рівень його доходу в 2024 році значно впав порівняно з минулим роком, який використовував суд при визначенні розміру аліментів (по деклараціям за звітний період 2023 рік).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

У відповіді на відзив, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29 серпня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2022 року розірвано (а.с.11).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю (а.с.10).

Судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13).

21 жовтня 2022 року головним державним виконавцем Доманівського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі вказаного вище судового наказу відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.113-14).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивачка посилається на те, що на теперішній час аліменти які сплачує відповідач у розмірі частки від заробітку (доходу), що становить близько 5 000 грн є недостатніми для забезпечення дитини рівнем життя, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Відповідач є приватним підприємцем та його приблизний піврічний дохід сягає близько 500 000 грн, орієнтовно 80 000 грн в на місяць.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що сплачує аліменти на навчання повнолітньої доньки у сумі близько 5 000 грн, він змушений нести щомісячні витрати на утримання транспортного засобу, який він використовує у своїй діяльності як ФОП. Посилається на те, що він добровільно допомагає дітям за наявності можливості. На лікування дитини її розвиток позивачка має право стягувати додаткові витрати у випадку їх понесення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, зміна обставин, що впливають на визначені розміри платежів, належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, є підставою для збільшення розміру аліментів.

Також такою підставою є збільшення витрат на утримання дитини, яка подорослішала внаслідок чого визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Як встановлено судом, відповідач є фізичною особою-підприємцем та за період з першого кварталу 2022 року по третій квартал 2023 року отримував дохід - січень 2022 року - виплачено 46 000 грн, лютий 2022 року - 94 000 грн, березень 2023 року - 35 500 грн, серпень 2022 року - 156 500 грн, вересень 2022 року - 166 500 грн, жовтень 2022 року - 141 000 грн, листопад 2022 року - 26 547 грн, листопад 2022 року - 90 600 грн, грудень 2022 року - 76 979 грн, січень 2023 року - 120 175 грн, лютий 2023 року - 101 226 грн, березень 2023 року - 32 942 грн, та 38 073 грн. квітень 2023р 169267 грн, травень 2023р 125000 грн, червень 2023 року - 25 000 грн . За 4 квартал 2023 року, сума нарахованого доходу - 329 260 грн, 62 246 грн, 968 756 грн - нарахованого доходу, з них 48 438 грн - утриманого податку (відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що зміна обставин, що впливала на визначення розміру аліментів на підставі судового наказу є самостійною підставою для зміни розміру аліментів є правильним.

Разом з тим, визначаючи щомісячний розмір аліментів у 12 000 грн судом не в повній мірі враховано рівність обов`язку щодо утримання дитини обома батьками. Також згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня 202 року становить 3 196 гривні.

Крім того, рішенням Доманівського районного суду від 18 грудня 2023 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь повнолітньої доньки ОСОБА_5 на період навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 серпня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

За такого, на думку колегії спосіб та розмір аліментів, стягнутих аліментів з відповідача судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року підлягає зміненню з частки заробітку (доходу) на 8 000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, і разом із тим, є співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідача аліментів з 12 000 грн. до 7000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19), особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Правового висновку щодо присудження сплати додаткових витрат на лікування дитини до досягнення 18-річного віку, дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), у якій зазначено, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

Таким чином, витрати на утримання дітей, зокрема на харчування, ліки, сезонний одяг та взуття, відносяться до тих матеріальних потреб дитини, які покриваються коштами на утримання дитини, а саме, аліментами, що мають винятково цільовий характер, спрямовані на утримання дитини, для забезпечення та створення належних умов для виховання та розвиток неповнолітньої дитини.

Витрати пов`язані з лікуванням та реабілітацією неповнолітнього ОСОБА_4 , на які посилається в своєму позові ОСОБА_1 відносяться до додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, для стягнення яких передбачено окремий порядок.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду в цілому з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2024 року - змінити.

Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів стягнутих судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2022 року з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 7 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.