Справа № 569/4987/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 21 листопада 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 . Останні два роки разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не спілкуються, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми окремими інтересами, моральними принципами та устоями, в них різні погляди на життя. Фактично сім`я припинила своє існування. Дитина знаходиться на її забезпеченні, матеріально утримувати дитину допомагають її батьки. Добровільно відповідач коштів на утримання дитини не сплачує. Після продажу спільної квартири відповідачем було придбано транспортний засіб, який він використовує для надання послуг таксі. Офіційно відповідач не працює.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить встановити мінімальну суму аліментів на утримання дитини - не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 2024 рік становить для дітей до 6 років 1281,50 грн. Відзив мотивує тим, що дійсно у шлюбних відносинах виникли труднощі більше шести місяців тому, спільне господарство та спільний бюджет не ведуться, однак, як з початку укладання шлюбу, так я нині прикладає зусиль щодо збереження шлюбу. Про намір розірвати шлюб дружина жодного разу не повідомляла. Зацікавлений у збереженні сім`ї, оскільки в найкращих інтересах дитини, щоб вона росла в повноцінній родині. Вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає. Вимога про сплату аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку несправедлива, оскільки він не має постійного заробітку, не працює та не має рухомого чи нерухомого майна, що може приносити дохід. Частково втратив працездатність через травмування ноги, а також має допомагати матері-пенсіонерці, яка проживає за містом та не здатна через кволість та вік утримувати господарство.

Ухвалою від 26 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 30 травня 2024 року суд надав сторонам у справі місячний строк для примирення, провадження у справі зупинив до закінчення строку для примирення.

Ухвалою від 09 липня 2024 року суд поновив провадження у справі.

У поданій до суду заяві від 26 липня 2024 року представник позивача Андрієнко І.В. просить розглядати справу без участі позивача та його представника за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Передбачені ч.2 ст.223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 03 серпня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Син сторін проживає з матір`ю (позивачем), що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 9224-1 від 07 березня 2017 року, довідкою Центру надання адміністративних послуг у місті Рівному про реєстрацію місця проживання особи №43554 від 18 серпня 2021 року та не заперечується відповідачем.

За індивідальними відомостями про застраховану особу форми ОК-7 та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 за період з 2011 по березень 2021 року був працевлаштований та отримував дохід. Інформації про зромір заробітку (доходу) за 2022-2024 роки відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина третя статті 56 СК України встановлює право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

За положеннями ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Добровільність шлюбу є однією з основних засад сімейного законодавства України. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивних наслідків не мали, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним.

Щодо доводів відповідача про необхідність збереження сім`ї в інтересах малолітнього сина, то таке збереження можливе за умови, що дитина буде зростати в атмосфері любові та поваги як до неї самої, так і між батьками як подружжям. З огляду на небажання позивача надалі перебувати у шлюбі та відсутність у неї почуття любові та поваги до чоловіка створення таких умов за вказаних обставин не виявляється можливим.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірвання шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, а тому позовну вимогу про розірвання шлюбу належить задовольнити.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначені розміру аліментів суд враховує передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач працездатний, доказів часткової втрати працездатності суду не надано. Оставини травмування ноги та наявності на утриманні відповідача непрацездатної матері доказами не підтверджені.

Відсутність стабільного заробітку та офіційного працевлаштування сама по собі не звільняє відповідача від обов`язку утримувати малолітнього сина.

Беручи до уваги відсутність доказів неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, обов`язок відповідача утримувати дитину, право дитини на належне утримання, положення ч.3 ст.183 СК України щодо стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, а отже позов належить задовольнити повністю.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1211,20 грн. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надала договір про надання правової (професійної правничої) допомоги № 11, укладений між адвокатом Андрієнко І.В. та ОСОБА_1 , в п.5 якого передбачена сплата гонорару за надану правничу допомогу на підставі рахунку адвоката; рахунок № 2 від 13 лютого 2024 року, яким визначена сума гонорару в розмірі 9000 грн; квитанцію № 3 від 20 лютого 2024 року про сплату позивачем 9000 грн на підставі рахунку від 13.02.2024 року та договору №11 від 13.02.2024 року.

Повноваження представника позивача адвоката Андрієнко І.В. підтверджуються долученим до справи ордером на надання правничої (правової) допомоги №11 від 13 лютого 2024 року серії ВК № 1118059.

Враховуючи категорію та складність справи, об`єм доказової бази, обсяг наданих адвокатом послуг, а також критерії розумності розміру витрат на правничу допомогу з огляду на обставини справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та про необхідність покладання на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, в розмірі 3000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 листопада 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1948.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4211 (чотири тисячі двісті одинадцять) грн 20 коп у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 грн 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 31 липня 2024 року.

Суддя