Справа № 202/9641/23
Провадження № 2/202/232/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Згідно з цим розпорядженням у травні 2023 року позивач в особі свого представника - адвоката Гур`єва В.М. звернувся з позовом, в якому зазначає, що йому на праві власності належить автомобіль «RENAULT LOGAN» номерний знак НОМЕР_1 .

24 лютого 2023 року на прохання свого знайомого він передав вищевказаний автомобіль ОСОБА_4 для перевезення особистих речей.

Цього ж дня ОСОБА_4 , керуючи належним йому автомобілем по вул. Федька в м. Краматорську, не впорався з керуванням, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на огорожу приватного будинку, через що автомобіль був пошкоджений.

Тим самим йому завдана матеріальна шкода на суму 179938 грн. 20 коп., що відповідає ринковій вартості автомобіля на момент ДТП.

Також ним були понесені витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 4500 грн., а також на послуги адвоката 30000 грн.

Крім матеріальної шкоди, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та негативних змінах в укладі життя і незручностях через те, що він позбувся свого майна та поніс значні збитки.

За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в загальному розмірі 214438,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження представником відповідача ОСОБА_2 був поданий відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що матеріали справи не містять копії реєстраційної справи в Краматорському РУП ГУНП України в Донецькій області, на яку посилається позивач у своєму позові як доказ його вини у дорожньо-транспортній пригоді.

На думку сторони відповідача, копія розписки, яка долучена до позовної заяви, не підтверджує ту обставину, що він, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем, здійснив наїзд на огорожу приватного будинку, в результаті якого автомобіль отримав технічні пошкодження. При цьому ця розписка написана не позивачу ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 . Також не зазначено, за яких обставин була написана ця розписка.

Отже, докази, які б встановлювали порушення ним Правил дорожнього руху, наявності його вини, а також причинного зв`язку між його діями та завданням шкоди, зокрема докази притягнення до адміністративної відповідальності, не надані.

Звертає увагу, що згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу від 21.03.2023 року, який наданий позивачем, вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 , складає 179 938, 20 грн., яка відповідає ринковій вартості автомобіля на момент ДТП (не в аварійному стані). Також цей звіт містить вартість відновлюваного ремонту автомобіля, яка складає 485 373,16 грн. Тобто витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Тому відшкодування шкоди повинно здійснюватися відповідно до статті 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано доказів вартості залишків транспортного засобу.

Також позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди та її розмір.

Крім того, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 4500 грн. не пов`язані з розглядом справи, адже були направлені на визначення розміру матеріального збитку власнику автомобіля. В свою чергу, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн. є неспівмірними з предметом спору та є завищеними.

З урахуванням вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Представник відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 .

24 лютого 2023 року у м. Краматорську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля, який знаходився під керування відповідача ОСОБА_4 .

Зазначені обставини, а також вина ОСОБА_4 у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля позивача підтверджуються копією розписки відповідача, яка була складена 09.03.2023 року, в якій він визнав, що 24.02.2023, знаходячись за кермом автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 , потрапив у ДТП, чим пошкодив вказаний автомобіль.

Згідно зі звітом № 031-23 від 21.03.2023 про оцінку транспортного засобу, складеного суб?єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , ринкова вартість автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 з умовним припущенням, що КТЗ не в аварійному стані, на дату ДТП (24.02.2023) складає 179938,20 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 складає 485373,16 грн. Вартість матеріального збитку на дату ДТП (24.02.2023) складає 179938,20 грн.

Згідно зі звітом № 12/24 від 07.02.2024 року, складеним судовим експертом Синельником А.І., який був наданий під час судового розгляду, утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 на момент оцінки складає 4040 грн.

У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдані внаслідок знищення його майна.

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Частиною 3 статті 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже з урахуванням приписів частини 2 статті 1166 ЦК України вина заподіювача шкоди презюмується, тягар доведення відсутності вини покладається саме на відповідача.

Тому, заперечуючи проти позову, саме відповідач повинен довести відсутність своєї вини у завданні шкоди позивачу.

Натомість відповідач не надав належних доказів на підтвердження відсутності своєї вини у знищенні майна позивача та, відповідно, у завданні йому шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку завдання позивачу шкоди з вини відповідача підтверджується долученою до матеріалів справи копією розписки останнього від 09.03.2023 року, в якій він визнав, що 24.02.2023, знаходячись за кермом автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 , потрапив у ДТП, чим пошкодив вказаний автомобіль.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до законодавства обов`язок щодо відшкодування шкоди її заподіювачем (цивільно-правова відповідальність) не пов`язується із притягненням останнього до будь-якого іншого виду відповідальності, а випливає із самого факту заподіяння шкоди.

Відтак відповідач як особа, з вини якої було знищено майно позивача - автомобіль, має відшкодувати завдану ним шкоду потерпілому.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зазмістом статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому такий порядок відшкодування шкоди, пов?язаної з фізичним знищенням транспортного засобу згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Суд враховує, що згідно з наданим позивачем звітом оцінювача ремонт автомобіля RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 є економічно необґрунтованим, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП.

Відповідач зі свого боку не надав будь-яких доказів щодо іншого дійсного розміру збитку, завданого з його вини позивачу, клопотання про призначення по справі судової експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу пошкодженням належного йому автомобіля, не заявляв.

Тому у суду немає підстав ставити під сумнів розмір матеріального збитку, визначеного у звіті оцінювача від 21.03.2023 року, а також вартість залишків транспортного засобу позивача, що визначена у висновку експерта від 07.02.2024 року.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (залишків), а саме в розмірі 175898 грн. 20 коп. (179938,20 - 4040).

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд враховує, що згідно з пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача, який знищив майно позивача - автомобіль, позивач зазнав моральну шкоду, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди відповідачем.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд ураховує характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань, завданих позивачу діями відповідача, та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачу слід визначити у розмірі 40 000 грн., оскільки належний йому автомобіль фізично знищений, тобто позивач повністю позбавився свого майна та можливості користуватися належним йому автомобілем в особистих та робочих справах, чим йому завдаються незручності та порушується уклад його життя, пов`язаний із використанням власного автомобіля, який не підлягає відновленню, позивач змушений вживати заходи, направлені на отримання відшкодування завданої шкоди, що негативно впливає на його психологічний стан.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати по оплаті послуг на оцінці матеріального збитку в розмірі 4500 грн., що підтверджується відповідним рахунком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року № 712/4126/22, зроблений висновок, що «вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права».

Суд звертає увагу, що витрати позивача на оцінку матеріального збитку в розмірі 4500 грн. пов`язані з розглядом справи, оскільки викликані необхідністю звернення до суду та доведенням розміру матеріального збитку шляхом подання відповідного звіту оцінювача, який був урахований судом як доказ, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору.

Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1727 грн. 19 коп.

Щодо витрат позивача на послуги адвоката в розмірі 30 000 грн., то суд вважає їх недоведеними.

Суд виходить із того, що згідно з частинами 1-3 статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

У своєму позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на послуги адвоката в розмірі 30 000 грн., які включив до розміру матеріальної шкоди.

При цьому позивачем та його представником не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у тому числі, що такі послуги пов`язані з наданням правничої допомоги саме у цій справі.

Отже, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 175898 (сто сімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 20 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 (сорок тисяч) грн., витрат на оцінку матеріального збитку в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 19 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Наталія Марченко