УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 382/1278/21

провадження № 61-10014ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне майно: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, розміром 0,0999 га, кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, розміром 0,0646 га, кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , а також визнати за нею власності на 1/2 частину вказаного майна. Судові витрати просила покласти на відповідачів.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня

2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 08 квітня 2024 року, відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.

13 травня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року, повний текст якої складено 12 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

10 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження № 61-7015ск24, Верховним Судом постановлено ухвалу від 26 червня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року.

Оскільки рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанова Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року вже оскаржувалися до суду касаційної інстанції й за результатом розгляду була постановлена ухвала від 26 червня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження, правові підстави для повторного перегляду поданої заявником касаційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі та є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та не є підставою для повторного розгляду касаційної скарги, оскільки не змінюють призначення імперативної норми процесуального права (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України).

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 08 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара