ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 2-5799/10

провадження № 61-1765св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка звернулася із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року в складі судді Бедьо В. І. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Куштана Б. П., Мацунича М. П., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви та судових рішень у справі

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал») на правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 у виконавчому документі № 2п-5799/10.

На обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 12/1035К-07 від 23 жовтня 2007 року, на виконання якого видано виконавчий лист.

14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал Банк» уклало з ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» договір відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, за умовами якого товариство набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 12/1035К-07 від 23 жовтня 2007 року.

12 липня 2021 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» на підставі договору № 12/07/2021-1 відступило право вимоги за кредитним договором № 12/1035К-07 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

З огляду на наведене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило заяву задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, заяву задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» на його правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у правовідносинах за виконавчим листом № 2п- 5799/10, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2010 року за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заміна сторони у виконавчому документі її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження.

Без заміни сторони у виконавчому документі правонаступник позбавлений процесуальної можливості реалізовувати свої права згідно із Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає задоволенню.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У лютому 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав, що заміну сторони виконавчого провадження неможливо здійснювати протягом необмеженого строку, оскільки стягувач після спливу строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам.

За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для процесуального правонаступництва.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

18 березня 2024 року справа № 2-5799/10 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

У справі, яка переглядається, встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 765,85 грн, а також судові витрати в розмірі 469,00 грн.

05 жовтня 2011 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області видав виконавчий лист № 2п-5799/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2021 року замінено стягувача у правовідносинах за виконавчим листом № 2п-5799/10 ПАТ «Універсал Банк» на ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал».

12 липня 2021 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» уклало з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення права вимоги № 12/07/2021-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 12/1035К-07 від 23 жовтня 2007 року.

Апеляційний суд встановив, що 30 червня 2020 року Ужгородський РВ ДВС Південно-Західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ) виніс постанову про повернення виконавчого документа № 2п-5799/10 стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Зважаючи на наведені норми та приймаючи до уваги, що виконавчий лист перебував на виконанні, але повернутий стягувачу за його заявою, строк його пред`явлення до виконання був перерваний, і його перебіг почався з 01 липня 2020 року. Із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося у вересні 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Оскільки рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2010 року в цивільній справі № 2-5799/10 набрало законної сили, тому є обов`язковим до виконання відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України, а заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, суди дійшли правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко