Справа № 226/1420/24
Провадження №2/226/401/2024
РІШЕННЯ

іменем України

заочне

15.08.2024 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Мініної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він придбав у відповідача квартиру загальною площею 30,9 кв.м, жилою - 15,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу від 22.03.2000, який був оформлений Регіональною товарною біржою «Юго-Восток», реєстраційний № НОМЕР_1 , та зареєстрований у БТІ м. Димитрова 31.03.2000. На той час обидві сторони договору були членами біржи відповідно до біржових свідоцтв від 22.03.2000.

Він вважав, що укладений з дотриманням всіх суттєвих умов та зареєстрований у БТІ договір є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не вимагає, до того ж відповідач при його укладенні не побажала вернутися до нотаріуса. Придбаною квартирою він користується часу укладення договору.

У травні 2024 року він звернувся до державного реєстратора та дізнався, що не має можливості розпорядитися квартирою, оскільки укладений договір не посвідчувався нотаріусом. Наразі йому достеменне невідоме місцезнаходження ОСОБА_2 , вона уникає спілкування з ним, не виявляє згоди нотаріально укласти договір купівлі-продажу та нести пов`язані цим витрати. Крім того, через відчуження квартири БТІ була анульована реєстрація права власності на квартиру за відповідачем, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору. Отже, втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку, чином вирішити питання належності йому квартири. змушує його вернутися до суду. Просив суд визнати дійсним укладений 22.03.2000 договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи

До судового засідання сторони не з`явились, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України.

Від позивача надійшла заява з проханням провести судове засідання у справі без його участі, в якій він наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо відомостей про права i взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 04.06.2024 відкрите загальне позовне провадження у даній справі, підготовче засідання призначене на 04.07.2024, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.07.2024 підготовче провадження у справі закрите, призначений судовий розгляд по суті на 02.08.2024.

Через неявку відповідача в судове засідання розгляд справи відкладався на 15.08.2024.

В судовому засіданні 15.08.2024 у зв`язку із повторною неявкою відповідача, що повідомлялася належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 22.03.2000 Регіональною товарною біржою «Юго-Восток» посвідчено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив зазначену однокімнатну квартиру загальною площею 30,9 м2, в тому числі жилою площею 15,1 м2, за 500,00 грн.

І ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 на момент укладення договору були членами регіональної товарної біржі «Юго-Восток», про що наявні відповідні біржові свідоцтва та про що прямо зазначене у договорі.

Зазначена квартира 31.03.2000 зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за ОСОБА_1 (реєстровий №65), що підтверджують реєстраційне посвідчення Димитровського БТІ від 31.03.2000 та довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради №539 від 06.05.2024.

Станом на час звернення до суду оціночна (ринкова) вартість спірної квартири дорівнює 72300 грн, про що складений Звіт про оцінку майна від 27.05.2024.

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

Частина друга статті 41 Конституції України закріплює, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на майно оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна, керуючись вимогами статті 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 9 своєї Постанови №5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснив, що оскільки підставою для позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Зважаючи на фактичні обставини справи і те, що правовідносини між сторонами виникли до 01.01.2004, при вирішенні спору у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно зі ст.224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.128 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Реєстрація бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на березень 2000 (укладення договору та реєстрація права власності в БТІ) не суперечила чинному на той час законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 №121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.

На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позивач як покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, ОСОБА_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набув права власності на квартиру та правомірно володів нею, тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним, а також визнати за позивачем право власності на квартиру.

На пiдставi викладеного та керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,81,259,263-265,280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 22.03.2000 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований регіональною товарною біржою «Юго-Восток» в м. Димитрові за реєстраційним №495.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,9 м2, в тому числі жилою площею 15,1 м2.

Заочне рішення може бути переглянуте Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 15.08.2024.

Суддя: В.С. Салькова