ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1213/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/7561/22 Категорія: 305010400 Борейко О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Широкова Г.К.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Горобець Сергій Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Горобця Сергія Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .

Позивач є власником частки вказаного домоволодіння в розмірі 43/50, яка позначена в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 119,8 кв.м.

Відповідач є власником частки вказаного домоволодіння в розмірі 7/50, яка позначена в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , як квартира АДРЕСА_3 загальною площею 72,3 кв.м.

08 серпня 2022 року близько 11 години 00 хвилин в домоволодінні АДРЕСА_4 , а саме: у приміщенні веранди літ. 2-1, яка належить відповідачу, сталася пожежа, яка розповсюдилась і на належну позивачу частину будинку, у результаті якої було пошкоджено покрівлю належних позивачу приміщень житлового будинку та інші конструктивні елементи, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальну шкоду, розмір якої, згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 17-22 від 30 серпня 2022 року, становить 389288 грн.

Згідно з актом про пожежу від 08 серпня 2022 року та довідки Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 18 серпня 2022 року про результати розгляду звернення ОСОБА_3 (ЄО № 38861 від 08 серпня 2022 року), найбільш ймовірною причиною займання є коротке замикання електромережі під час використання побутової техніки на веранді, яка належить відповідачу.

Таким чином причиною виникнення пожежі, внаслідок якої позивачу нанесено матеріальну шкоду, є недотримання відповідачем правил пожежної безпеки.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 389388 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 389288 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3893 грн, а всього 393181 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що з акта про пожежу від 08 серпня 2022 року, складеного в присутності та за участю позивача та відповідача, найбільш ймовірною причиною займання є коротке замикання електромережі під час використання побутової техніки в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_2 .

Таким чином, відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в якому виникла пожежа, несе відповідач ОСОБА_2 .

Протиправна поведінка відповідача полягає в недотриманні нею, як власником будинку, правил пожежної безпеки при експлуатації електричних приладів та/бо використанні електричних мереж в будинку, що призвело до виникнення пожежі, яка розповсюдилась на приміщення позивача і завдала останньому майнової шкоди (збитків).

А отже, між протиправною поведінкою відповідача і завданою позивачу шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок.

У свою чергу, відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи не скористалась наданим правом проведення судової пожежно-технічної експертизи, призначеної за клопотанням її представника ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2023 року, не сплативши рахунок на оплату за проведення вказаної експертизи.

Не погоджуючи з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2024 року, представник ОСОБА_2 адвокат Горобець С.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що вина відповідачки у виникненні пожежі не доведена, причинний зв`язок між пожежею та виною відповідача відсутній.

Висновок експерта, на який у рішенні здійснює посилання суд, був підготовлений на замовлення ОСОБА_3 , яка не є учасником даної справи.

У вступній частині висновку експерта вказано, що судовий експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України ознайомлений, однак формулювання «ознайомлений» не передбачає розуміння наслідків, визначених вказаними статтями КК України, як це визначає формулювання «попереджений».

При цьому, відповідачка не була присутня при проведенні експертизи та не може підтвердити, що ті чи інші збитки є реальними, інші свідки проведення експертизи також відсутні.

Крім того, у своїх поясненнях відповідачка зазначала, що останнім часом в її будинку часто вимикалися електроприлади, що може свідчити про перебої у подачі електроенергії.

Актом про пожежу від 08.08.2022 визначено, що ймовірною причиною пожежі є коротке замикання електроенергії. Таким чином, коротке замикання електроенергії є лише недоведеним припущенням щодо причин пожежі. Жодним документом не встановлено причини короткого замикання та особу винного в тому, що таке замикання відбулося.

10.07.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Кірси В.В. на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що факт виникнення пожежі в приміщенні, яке належить відповідачу, останнім не заперечувався.

При цьому, особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Отже, оскільки відповідачем не було доведено зворотнього, протиправна поведінка останнього полягає у бездіяльності, а саме в незабезпеченні, як власника нерухомого майна, дотримання правил пожежної безпеки при експлуатації електричних приладів або використання електричних мереж у належних йому приміщеннях будинку, що призвело до виникнення аварійного режиму використання та пожежі, яка розповсюджуючись, перекинулася на приміщення позивача і завдала йому майнової шкоди (збитків). Тому, між протиправною поведінкою відповідача і завданою шкодою є причинно-наслідковий зв`язок.

Враховуючи, що відповідачка не надала до суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування поданих позивачем документів, під час розгляду справи, хоча і заявила клопотання про призначення судової пожежно-технічної експертизи для визначення причини пожежі, яке було задоволено судом, проте від участі в проведенні призначеної експертизи ухилилася, тому сторона позивача вважає, що суд дійшов правильного висновку, висновуючи, що відповідач не спростував презумпцію винного заподіяння шкоди, а відтак, обґрунтовано задовольнив позов.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А-І з прибудовами, А1-1, А2 -1, а1, а2, а4, тераси а5, загальною площею 192,1 кв.м., сарая Б, погріба Г, В, вбиральні Е, гаражу Ж, огорожі 1-6, водоколонки 7. Позивач є власником частки вказаного домоволодіння в розмірі 43/50, яка позначена в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , як квартира АДРЕСА_5 (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 ) загальною площею 119,8 кв.м.

Відповідач є власником частки вказаного домоволодіння в розмірі 7/50, яка позначена в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , як квартира АДРЕСА_5 (приміщення 2-1, 2-2, 2-3, АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 ) загальною площею 72,3 кв.м.

08 серпня 2022 року близько 11 години 00 хвилин в домоволодінні АДРЕСА_16 , а саме: в приміщенні веранди літ. 2-1, яка належить відповідачу, сталася пожежа, яка розповсюдилась і на належну позивачу частину будинку, в результаті якої було пошкоджено покрівлю належних позивачу приміщень житлового будинку та інші конструктивні елементи.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 17-22 від 30 серпня 2022 року, вартість матеріальної шкоди, завданої пожежею будинковолодінню АДРЕСА_2 , яка сталася 08 серпня 2022 року в будинковолодінні АДРЕСА_4 визначена в цінах станом на 08 серпня 2022 року і становить 389 288 (триста вісімдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, з урахуванням ПДВ.

Згідно з актом про пожежу від 08 серпня 2022 року та довідки Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 18 серпня 2022 року про результати розгляду звернення ОСОБА_3 (ЄО № 38861 від 08 серпня 2022 року), найбільш ймовірною причиною займання є коротке замикання електромережі під час використання побутової техніки в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , власником якого є відповідач.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Апеляційним судом з акта про пожежу, складеного 08.08.2022, встановлено, що 08.08.2022 пожежа виникла за адресою: АДРЕСА_4 , місце виникнення пожежі: веранда, власник: ОСОБА_2 . У житловому будинку по АДРЕСА_2 пошкоджено покрівлю. Ймовірна причина пожежі: коротке замикання електромережі. Відтак, саме ОСОБА_2 , як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у жилому приміщенні її квартири.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду від 05.01.2024 у справі № 757/75448/17-ц).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію мала б спростувати саме відповідачка, що нею не зроблено.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір і причинно-наслідковий зв`язок.

Позивач, на думку колегії суддів, зазначене довів, надавши суду акт про пожежу та висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

Посилання скаржника на порушення порядку призначення та проведення експертизи, за результатами якої складено висновок № 17-22 від 30.08.2022, не заслуговують на увагу.

Так, посилання скаржника на те, що замовником експертизи була дружина позивача ОСОБА_3 апеляційний суд оцінює критично та не вважає вказане беззаперечною підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом. З вказаного висновку вбачається, що власником будинку володіння за адресою: АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_1 . Крім того, як вбачається зі стор. 10 висновку, експертом враховано Акт про пожежу, що виникла 08.08.2022 о 10 год 49 хв, який підписаний, у тому числі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилання скаржника щодо неналежного у висновку формулювання щодо «ознайомлення» експерта з відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також щодо підстав проведення експертизи та щодо відсутності відповідачки при проведенні експертизи, спростовуються Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5, посилання на положення якої здійснює скаржник, суперечуючи власним доводам та застосовуючи надмірний формалізм в аналізуванні зазначеного експертного висновку.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 106 ЦПК України, за заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Відтак, сторона відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції не була позбавлена можливості заявити відвід експерту, однак таким правом не скористалася.

Крім того, колегія суддів зазначає, що особа, яка заперечує письмові докази, має право надати суду інші контрдокази або просити про проведення відповідної експертизи. Однак, відповідачка не надала суду жодного такого контрдоказу.

Сторона відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції заявила клопотання про призначення пожежно-технічної експертизи, вказане клопотання ухвалою суду від 14.12.2023 було задоволено, проте Черкаським відділенням КНДІСЕ залишено без виконання ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2023 у зв`язку з несплатою відповідачем рахунку за проведення експертизи.

Тобто, відповідач, ініціювавши проведення пожежно-технічної експертизи задля спростування власної вини у завданій позивачеві шкоді, будучи повідомленим про задоволення клопотання про призначення судової експертизи, не вжив дії щодо забезпечення своєчасної сплати вартості проведення експертизи.

Отже, як правильно зазначено судом в оскаржуваному рішенні, відповідачка не скористалась наданим правом проведення судової пожежно-технічної експертизи. Матеріали справи не містять і стороною відповідача не надано суду висновку експерта, складеного на замовлення відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Горобця Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Н.І. Гончар