Справа №705/2633/24
Номер провадження2/701/289/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 13.05.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 ібуло подано Заявку на отримання кредиту № 3337652. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 3337652 від 13.05.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит N 3337652 від 13.05.2021р. з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» () та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн.

Відповідач не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, керуючись нормами ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором N 3337652 від 13.05.2021р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 45500,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000грн.; заборгованість за відсотками становить 34 500,00грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000грн., що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву

18 червня 2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що жодним доказом, не доведено: 1) укладення кредитного правочину від 13.05.2021 № 3337652 між відповідачем і ТОВ «Мілоан»; 2) надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором від 13.05.2021 № 3337652; 3) відступлення права вимоги до відповідача ТОВ «Мілоан» на користь позивача за Договором відступлення прав вимоги від 13.09.2021 №07Т; 4) наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Порушення позивачем вимог щодо подання доказів та їх копій. В порушення вимог ЦПК України позивачем не зазначено в позові про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви. Таким чином, позивачем порушено принцип допустимості доказів, що встановлений ст. 78 ЦПК України.

Позивач стверджує, що Кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Так, згідно із ч.1 ст.10 цього Закону: «Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).» Таким чином, укладення електронного кредитного договору можливе лише за правилами статей 640-646 ЦК України.

За твердженням позивача таку пропозицію зробила відповідач шляхом заповнення та подання Анкети-заяви від 13.05.2021 №3337652. Однак вказаний доказ не містить ознак його підписання відповідачем, в тому числі в електронній формі. В Анкеті-заяви від 13.05.2021 №3337652 вказано: «IP адреса з якої подано заяву: НОМЕР_1 » Але позивач не надає пояснень, кому належить вказана IP-адреса, або до якого пристрою вона прив`язана. Крім того, Анкета-заява від 13.05.2021 №3337652 містить розділи відомості про процес оформлення та розгляду заяви 3337652. Отже, цей доказ (документ) містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Однак вказаний документ не має ознак підписання ТОВ «Мілоан». Оскільки через процедуру підписання перевірити цілісність доказу Анкета-заява від 13.05.2021 №3337652 неможливо, то даний доказ, на думку представника відповідача, є недопустимим та недостовірним. Крім того, створення такого доказу та внесення в нього змін цілком залежить від волі позивача.

Таким чином, у позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила.

Позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо.

Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів.

В наданих позивачем копіях відсутній сам одноразовий ідентифікатор, який нібито було «надіслано» відповідачу.

У доказі Платіжне доручення від 13.05.2021 №46133729 в полі «КРЕДИТ рах. №» вказано «537541ХХХХХХ108». Однак це не номер банківського рахунку, на який перераховуються кошти, а номер банківської платіжної картки. Позивач не вказує, на чиє ім`я була емітована вказана картка, яким банком та який її строк дії. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів.

Позивачем надано розрахунок заборгованості від 14.04.2024 за Договором про споживчий кредит від 13.05.2021 №3337652 за період з 13.05.2021 по 11.08.2021.

У позовній заяві позивач зазначає, що право вимоги за Договором про споживчий кредит від 13.05.2021 №3337652 було відступлено на користь ТОВ «Діджи Фінанс» за Договором відступлення прав вимоги від 13.09.2021 №07Т. На підтвердження факту, що права вимоги до відповідача були відступлені на користь позивача за Договором відступлення прав вимоги від 13.09.2021 №07Т, останній подав разом із позовом.

25 червня 2024 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив, який обґрунтовано тим, що 13.05.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано Заявку на отримання кредиту № 3337652. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 3337652 від 13.05.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим позивач надає скріншот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором R41524. Відповідно до п.5.6. ч.6 Правил кредитування, Електронна форма індивідуальної частини укладеного Кредитного договору надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника у форматі, що унеможливлює зміну її первинного змісту. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 3337652 від 13.05.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення № 461337293 від 13.05.2021р. відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 10 000.00 грн.

Умовами договору передбачено сума кредиту, нарахування відсотків та комісії. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право Кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. Отже, позивачем доведено правомірність нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору та керуючись нормами чинного законодавства.

Доводи відповідача про те, що у Кредитному договорі відсутній електронний цифровий підпис відповідача, спростовуються наданою ТОВ «МІЛОАН» хронологією вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину.

Надане позивачем платіжне доручення № 46133729 від 13.05.2021 р. містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, у зв`язку із чим твердження представника відповідача є голослівними та надуманими, не передбаченим нормами чинного законодавства, а отже, документ, наданий позивачем до позовної заяви є достовірним, достатнім, належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів відповідачем. Так як ТОВ «МІЛОАН» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичальником рахунок.

13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3337652 від 13.05.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору № 3337652 від 13.05.2021 р., позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі № 3337652 від 13.05.2021 р., направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 3337652 від 13.05.2021 р. До позовної заяви було додано витяг з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 р., так як реєстр боржників містить у собі інформацію, що становить таємницю фінансової послуги.

На виконання норми ЦПК України позивач у позовній заяві зазначив, що усі наявні оригінали документів, які не можуть бути передані на дослідження суду в оригіналі, знаходяться у учасників справи та надані до суду у копіях. Отже, заперечення відповідача проти наявності інформації, передбаченої п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, на думку представника позивача, є таким, що не відповідає дійсності.

На підставі ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Надав до суду додаткові пояснення, в яких вважав доведеними позовні вимоги доказами, доданими до позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 , в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Додатково пояснила, що відповідачка заперечує як факт укладення договору, так і факт отримання коштів. Оскільки у наданій позивачем копії платіжного документа відсутнє зазначення конкретної банківської установи, відповідачка не має можливості надати доказ про те, що вказана позивачем сума кредиту надійшла на її банківський рахунок.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Згідно доводів позовної заяви, 13 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 3337652, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн., строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 12.06.2021. Сума до повернення 15500 грн. Згідно п.3.3.2 відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені п.п.1.1-1.6 та п. 2.4 Договору

Відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору - Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Так, п. 2.2.2 кредитного договору передбачено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Відповідно до п. 3.2.6. кредитного договорупозикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Діджи Фінанс», а остання приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно Витягу з Додатку до Договору факторингу № 07Т із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 13.05.2021 сума заборгованості відповідача становить 45500 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34500 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. заборгованість за комісією.

Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17, місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу - знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Аналогічний правовий висновок наданий Верховним Судом у постанові від 15.08.2023р. у справі № 2993/21 принцип змагальності.

Отже, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив про таке: «Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 «Докази» розділу І «Загальні положення» ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі».

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що між відповідачкою та третьою особою був укладений кредитний договір в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом заповнення та подання Анкети-заяви від 13.05.2021 №3337652.

В Анкеті-заяви від 13.05.2021 №3337652 вказано: «IP адреса з якої подано заяву: НОМЕР_1 », проте належність вказаної адреси відповідачці чи іншій особі не підтверджена документально.

В ході розгляду справи представник відповідача заперечив підписання відповідачкою кредитного договору та належність відповідачці IP адреси з якої подано заяву: НОМЕР_1 чим фактично поставив під обґрунтований сумнів відповідність поданих копій електронних доказів оригіналу (анкети-заяви на кредит від 13.05.2021р. № 3337652, договір про споживчий кредит від 13.05.2021р. № 3337652), проте позивач не вчинив дій для надання на дослідження суду оригіналів відповідних електронних доказів шляхом надання відповідного посилання для огляду на відповідному Інтернет-ресурсі, також з даного приводу зазначав у позовній заяві та відповіді на відзив на неможливість надання суду в оригіналах доданих до позову доказів.

Наданий представником позивача на підтвердження факту підписання відповідачкою кредитного договору з використанням одноразового ідентифікатора R41525 скриншот веб-сторінки у мережі Інтернет є паперовим відображенням електронного документа та не засвідчений власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, а тому не набув статусу письмового доказу.

Крім того, статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Дані норми категоричні та не передбачають права суду змінити встановлений законом порядок подання доказів.

Також суд доходить висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачці третьою особою кредитних коштів в сумі 10000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 в справі № 161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, не надав на підтвердження видачі кредитних коштів первинних документів про перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки та в ході розгляду справі при подачі відповіді на відзив із запереченням відповідачкою факту отримання кредитних коштів не заявляв перед судом клопотання про витребування доказів із належним обґрунтуванням виникнення у нього труднощів у їх наданні у позасудовому порядку.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем у встановленому законом порядку обставин, на які він посилався як на обґрунтування позовних вимог, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 137, 141, 261, 268, 279-282, 352-354 ЦПК України, ст. ст. 15, 526, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3337652 від 13 травня 2021 року в сумі 45500,00 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 15.08.2024 року.

Суддя В.Л. Маренюк