УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 760/11927/16

провадження № 61-3985 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,

Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (відповідач за зустрічним позовом),

відповідачі: ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2 (третя особа за зустрічним позовом),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 а про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі -

ПАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 з позовом ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс»

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 14 травня 2021 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня

2023 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого

є ТОВ «Діджи Фінанс», та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного судувід 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс»залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду

від 01 лютого 2024 року у частині позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Судові рішення у частині зустрічного позову ОСОБА_1 у касаційному порядку не переглядалися.

У липні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Діджи Фінанс»

про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання

про стягнення сплачених судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу

у розмірі 36 000 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс»,

з огляду на таке.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тлумачення статті 270 ЦПК України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 18 квітня 2019 року у справі № 464/944/17, провадження № 61-4050 св 19;

від 13 липня 2022 року у справі № 148/74/21, провадження № 61-317 св 22;

від 22 лютого 2023 року у справі № 372/3463/21, провадження № 61-9018 св 22.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити

в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими статтями 141-142 ЦПК України.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі передачі справи на новий судовий розгляд такого обов`язку немає.

Таким чином, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат. У випадку, якщо суд касаційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл

суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового її розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічні правові висновки викладено, як у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028 св 18), так і в чисельних постановах Великої Палати Верховного Суду: від 31 жовтня 2018 року у справі

№ 465/646/11 (провадження № 14-222 цс 18), від 06 лютого 2019 року у справі

№ 202/26885/13-ц (провадження № 14-491 цс 18), від 19 лютого 2020 року у справі № 570/1472/19 (провадження № 14-629 цс 19).

Те саме стосується судових витрат на правничу допомогу, а саме у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46 гс 22).

Отже, така судова практика є незмінною ще з 2018 року і звернення до Верховного Суду з подібною заявою у липні 2024 року є, по суті, зловживанням процесуальними правами і затягуванням розгляду справи, оскільки потребує її витребування з суду першої інстанції, а тому розгляд справи по суті не здійснюється.

У справі, що переглядається, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у частині позовних вимог

ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а в іншій частині судові рішення не переглядалися.Тобто зміни чи ухвалення нового рішення не відбулося.

Разом із тим, винесення постанови суду касаційної інстанції про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Таким чином, оскільки судом касаційної інстанції остаточне рішення по суті спору не ухвалювалося, тому відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою).

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що заява

ТОВ «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого за подачу касаційної скарги, задоволенню не підлягає.

Верховний Суд звертає увагу на те, що після ухвалення остаточного судового рішення у справі (після нового судового розгляду) заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про розподіл судових витрат,

у тому числі, понесених у зв`язку з переглядом справи у касаційному порядку.

Керуючись статтями 141, 270, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець