УХВАЛА

02 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 461/8624/23

провадження № 61-7280ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 січня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області, треті особи: дільничий офіцер відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції Мельник Андрій Володимирович, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції Равська Софія Євгенівна, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області молодший лейтенант поліції Новосад Василь Ігорович, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший сержант поліції Маєвський Віктор Васильович , Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади у розмірі 80 000,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 09 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

14 травня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення її недоліків.

28 червня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом з касаційною скаргою у новій редакції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову 80 000 грн не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки протягом тривалого часу проводяться журналістські розслідування щодо неправомірних дій відповідачів, отже таке публічне поширення інформації доведено до великого кола осіб, а відтак дана справа становить значний суспільний інтерес.

Разом з тим заявник належним чином не обґрунтував, що ця справа про відшкодування моральної шкоди становить значний суспільний інтерес. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішеннями, і, відповідно, не свідчить, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес.

Аналіз змісту касаційної скарги у новій редакції свідчить, що заявник навів аналогічні доводи щодо необхідності відкриття касаційного провадження у цій справі, судові рішення у які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Належним чином не обґрунтував, що ця справа про відшкодування моральної шкоди становить значний суспільний інтерес. Також заявник вказав на те, що ця має виняткове значення для нього, оскільки після вчинення протиправних дій у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок йому завдано моральної шкоди. Проте такі доводи не підтверджують, що саме ця справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 січня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 461/8624/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

П. І. Пархоменко