Справа № 274/76/24 Провадження № 2/0274/21/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
07.08.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (на момент подання позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна") представниками якого є ОСОБА_1 ,
простягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (на момент подання позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" (а. с. 59, 60), далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" та ОСОБА_2 , у розмірі 30 384,20 грн.
Позов обґрунтований тим, що Товариство на підставі договору факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_2 за вказаним договором, грошові зобов`язання за останнім ОСОБА_2 належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" та ОСОБА_2 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р., за умовами якого перше зобов`язалось надати другому кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 360 днів, а другий зобов`язався повернути кредит та сплати проценти (а. с. 6 14).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" укладено договір факторингу № 01.02/25/23 від 23.05.2023 р. (з додатками), на підставі якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" та ОСОБА_2 , перейшло до Товариства (а. с. 27 32).
З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022 р. у справі № 336/4796/18).
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" перед ОСОБА_2 грошове зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р. (чи надано ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн.), якщо виконано, то яка дійсна заборгованість ОСОБА_2 за цим договором та з чого вона складається, зокрема, які платежі, передбачені наведеними договорами, були сплачені ОСОБА_2 .
Тобто Товариством не подано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання грошових зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна" перед ОСОБА_2 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р. (наданий Товариством розрахунок заборгованості, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна"(а. с. 20 26), таким доказом не є).
Враховуючи викладене, Суд вважає, що Товариством не доведено, що ОСОБА_2 мав заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2968494 від 21.02.2022 р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеруа Україна".
При цьому Суд позбавлений можливості з`ясувати обставини щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 за цим договором та її розміру, оскільки матеріали справі не містять необхідних для цього належних та допустимих доказів.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут