Справа № 473/2447/24
РІШЕННЯ

іменем України

"01" серпня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ротар М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

встановив:

В травні 2024 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що від шлюбу із відповідачем має спільну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. У сина було діагностовано цукровий діабет 1-го типу, лікування потребує значних коштів на придбання ліків, особливого харчування, постійних лабораторних діагностик та реабілітації. Позивачем витрачаються кошти на придбання апарату для вимірювання рівня глюкози в крові та сенсорів до нього. Наразі позивач просить суд стягувати щомісячно додаткові кошти на утримання дитини у розмірі 10000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зауважив, що він сплачує аліменти у розмірі визначеному судовим рішенням, Окрім того, відповідач зазначає, що наразі у проваджені суду перебуває справа про збільшення розміру аліментів. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено, що хвора дитина потребує додаткових витрат, жодних доказів на підтвердження понесених або передбачуваних витра позивачем суду взагалі не надано. .

В судове засідання позивачка не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві позивач зазначила, що щомісяця витрачає на сина додаткові кошти, пов`язані з його лікуванням, за рахунок держави видається лише інсулін, його вартість вона не враховувала у додаткові витрати. Також наголосила на тому, що дитині рекомендований щорічний відпочинок, а також їй рекомендована щомісячна здача аналізів.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, в якій представник просив розгляд справи здійснювати без їх участі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, зазначив, що позов є необґрунтованим, аліменти відповідач сплачує, заборгованості щодо сплати аліментів не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, долучені до матеріалів справи обома учасниками справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 (а.с.3).

На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно консультаційного висновку спеціалістів Центральної ЛКК з дитячої інвалідності № 325 від 29.04.2024 року, медичного висновку №5 про дитину з інвалідністю від 03.05.2024 року ОСОБА_4 має захворювання - цукровий діабет І типу. Знаходиться на обліку та лікуванні у дитячого ендокринолога, відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 5 потребує санаторно-курортного лікування 1 раз на рік, потребує раціонального харчування, постійного контролю за глюкометром 3-4 рази в день.

Звертаючись із позовом до суду, позивачка просила стягувати щомісячно з відповідача 10 000грн., що обґрунтувала тим, що щомісяця вона повинна придбавати сенсори для глюкометра та додаткові (супутні) матеріали до нього. Вартість одного сенсора в залежності від виробника становить 2300 грн. та таких ій потрібно у місяць 2 штуки. Крім того дитині потрібно спеціальне харчування, що також потребує додаткових витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Як зазначалось, судом дитина має захворювання - цукровий діабет І типу.

При цьому надано рекомендації серед іншого щодо постійного самоконтролю глікемії 3-4 разів в день.

Відповідно до товарних чеків від 18.05.2024 року, платіжних інструкцій про перерахування коштів від 26.06.2024 року, 18.06.2024 року року позивачкою були придбані сенсори FreeStyle Libre за ціною 2300 грн. за одну штуку.

Крім того, відповідно до товарних чеків, що містяться в матеріалах справи позивачкою придбано супутні товари для лікування дитини: шприц-ручка, за допомогою якої вводиться дитині інсулін.

Отже, враховуючи те, що позивачем доведено суду належними та достатніми доказами те, що понесені нею додаткові витрати на дитину пов`язані саме із наявністю у дитини статусу дитини з інвалідністю та складаються з постійних витрат на придбання сенсорів для моніторингу рівня глюкози та супутні товари для нього, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення щомісячно з відповідача на користь позивача 4000 грн. Вказана сума визначена з щомісячної кількості використання сенсорів та супутніх препаратів, а саме позивачем зазначено, що в місяць вона використовує 2 сенсори FreeStyle Libre (вартість одного 2300 грн. ), шприц-ручка - 1 на рік, термопенал 1 - на півроку, голки - 1 упк - на місяць, тому суд, з урахуванням таких пояснень позивачки та вартості вказаних препаратів у товарному чеку, а також враховуючи те, що такі витрати позивачки носять постійний характер, з огляду на хворобу дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення щомісячно з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 4000 грн.

Представником відповідача не спростовано доказів позивача, що нею витрачається щомісячно додатково кошти на сина з урахуванням його хвороби саме у зазначеному розмірі, а також не надано доказів того, що відповідач окрім аліментів, які визначені за судовим рішенням, додатково надає грошову допомогу позивачці, у зв`язку із хворобою сина.

Представником відповідача будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів щодо матеріального стану відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей, батьків, суду надано не було.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що при вирішення даного спору щодо стягнення додаткових витрат на дитину, в першу чергу, повинні бути враховані інтереси дитини, оскільки дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі "Хант проти України").

Також суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Оскільки позивачкою не було доведено суду належними та достатніми доказами щомісячні витрати в розмірі 10000, а тому вивчивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, стосовно додаткових витрат, враховуючи рівність та обов`язок обох батьків щодо забезпечення малолітнього сина, зважаючи на те, що позивачем частково в підтвердження позовних вимог надано належні докази (товарні чеки, платіжні інструкції), що підтверджують додаткові витрати, які вона щомісячно несе на забезпечення дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача щомісячно додаткових витрат у розмірі 4000 грн.

Крім того, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-80, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 гривень, щомісячно починаючи з 13 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2

Суддя М.М. Ротар