Справа № 454/1845/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Сокальська міська рада, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та Сокальська міська рада, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано наступним:

Мати позивачки ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Жвирка, Червоноградського району, Львівської області, про що було видане свідоцтво про смерть.

За життя мати, склала заповіт.

Позивач є спадкоємцем після смерті матері за законом, іншим спадкоємцем за заповітом є її син ОСОБА_3 . Спадкодавець склав такого змісту заповіт: на випадок смерті належну частину 1/2 частини житлового будинку, з надвірними будівлями АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_3 .

За заповітом син успадкував частину житлового будинку про що отримав 09.04.2012р. у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Спадкоємцем за законом після смерті матері є також син померлої ОСОБА_2 , рідний брат позивача.

Спадкоємців, які б у відповідності до ст.1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Відповідно до рішення Жвирківської селищної ради Сокальського району Львівської області від 27 квітня 2007р. «Про передачу земельної ділянки у приватну власність». Розглянувши заяву ОСОБА_4 , сесія вирішила: передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 .

Земельна ділянка (город), яка рішенням сесії була передана спадкодавцю в складений заповіт не входила.

Позивач зверталась до Сокальської міської ради щодо закінчення процедури приватизації земельної ділянки, як спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_4 , але орган місцевого самоврядування відмовив у приватизації земельної ділянки та пояснив наступне, що земельна ділянка перебувала в користування спадкодавця ОСОБА_4 до дня її смерті, в подальшому Жвирківською селищною радою рішенням №601 від 10.10.2013р. прийнято рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,10га. на території Жвирківської селищної ради відповідно до протоколу №10 від 10.12.2013р. ОСОБА_2 .

Заходів досудового врегулювання суперечки між сторонами не вживалося, оскільки законом та домовленістю такий обов`язок не передбачено; заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися; позивачем чийого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавалося; відсутні будь-які інші підстави, що мають наслідком відмову у відкритті провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник з`явилися, позов підтримали та просили задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задовлення позову подали відзив в якому просили відмовити.

Представник Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, однак подав заяву в якій зазначив винести рішення на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, однак належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Представник відповідача - Сокальської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов висновку про неможливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем.

Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (ст. 190 ЦК України).

Ст. 177 та ч. 1 ст. 178 цього Кодексу визначають, що об`єкти цивільних прав (в тому числі майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.5) відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після отримання власником правовстановлюючого документа, із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20.

Приватизація - це передача об`єкта (майна) з державної чи комунальної власності у приватну власність за спеціально визначеною законом процедурою.

Приватизація фізичною особою землі передбачає перехід права власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності від держави/територіальної громади до цієї особи за встановленою законом процедурою.

Процес приватизації земельної ділянки комунальної власності, призначеної для обслуговування житлового будинку, розпочинається з ухвалення рішення компетентного органу (органу місцевого самоврядування, на території якої знаходиться ділянка) про передачу особі у власність земельної ділянки та завершується отриманням правовстановлюючого документа та/або державною реєстрацію набутого права власності (ст.ст. 40, 116, 118, 125, 126, 128 ЗК України в редакції на час приватизації земельної ділянки).

Тобто з моменту припинення права власності держави/територіальної громади на земельну ділянку та реєстрації цього права за наслідками приватизації за фізичною особою приватизація вважається завершеною.

За встановленого вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Повний текст рішення складено 18.03.2024 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Сокальська міська рада, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: О. А. Веремчук