Справа № 752/4056/24
Провадження № 2/752/3693/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Дмитраченко М.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Голосыъвського районного суду м. Києва з позовом до відповідача та просить визначити порядок та спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 наступним чином:

1. Встановити наступний графік спілкування батька із сином: -щоденне необмежене спілкування батька з сином засобами зв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) за виключенням часу для навчання та перебування на гуртах, додаткових заняттях, інших розвиваючих програмах. На період до вступу сина у школу та відсутності власного телефону, щоденне спілкування батька з сином засобами відеозв`язку (телефон, планшет, комп`ютер) забезпечує мама тривалістю не менше 15 хвилин на добу; -два дні на тиждень, а за згодою матері щодня, по закінченню навчального дня (залежно від графіку навчального або дошкільного закладу та розкладу гуртків, додаткових занять тощо) до 20:00 години без присутності матері із можливістю забирати дитину з дитячого садочку, школи. У такому випадку батько забезпечує виконання домашніх завдань, участь у гуртках, конкурсах, олімпіадах, змаганнях тощо; -кожні другі та треті вихідні місяця з 20:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі без присутності матері з відвідуванням місць дитячих розваг та відпочинку, а також з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон, за виключенням необхідності участі дитини у змаганнях, олімпіадах, конкурсах тощо; -щороку друга половина літніх канікул у період з 01 серпня по 30 серпня; половина зимових канікул з розрахунку почерговості (перший рік - перша половина, наступного року друга половина); кожні другі осінні канікули та кожні другі весняні канікули (тобто щороку по черзі). Канікули син з батьком провадять без присутності матері, за місцем вибору батька, а в подальшому, також, за вибором сина, з можливістю виїзду у інше місто, а за згодою матері за кордон; -кожне друге державне свято та день народження сина батько з сином проводять у день свята; також Різдво, Пасха, день народження сина та день народження батька, у разі якщо не припадають на кожне друге свято - на наступний день без присутності матері або день у день у присутності матері, за вибором батька, а в подальшому, також, за вибором сина.

2. При виборі навчального закладу (дошкільного, школи), гуртків, додаткових занять, репетирові тощо мати зобов`язується повідомляти батьки та у разі його заперечення щодо такого закладу, обирати інший.

3. У разі зміни матір`ю постійного місця проживання сина негайно повідомляти батька про його нове місце проживання.

4. Мати зобов`язується регулярно повідомляти батька про стан здоров`я сина та за необхідності (можливості) надавати можливість батькові провідувати сина, у разі якщо той хворіє.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

15 березня 2024 року відповідач подала заяву про закриття провадження у справі в порядку ст. 255 ЦПК України.

Свою заяву мотивує тим, що з березня 2022 року вона з малолітньою дитиною проживає в Республіці Австрія. Рішенням Віденського суду Республік Австрія від 07 грудня 2022 року вже встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, а саме: ОСОБА_4 має право спілкування з дитиною раз на тиждень по 2 години. Але з серпня 2023 року ОСОБА_4 не з`явився на жодну зустріч з дитиною, не повідомив про причини не бажання спілкуватися з сином. Добровільно аліменти на утримання дитини не платив, то ж відповідно до рішення Віденського суду Республіки Австрія від 16 січня 2024 року ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати аліменти дитині в примусовому порядку. На даний час позивач не виконує рішення суду про стягнення аліментів, перераховуючи лише від встановленої щомісячної суми аліментів. На даний час заборгованість становить більше 11000 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 березня 2024 року складає більше 462000 грн.

Таким чином, позивач навмисно приховав від суду наявність аналогічних позовів з тим самим відповідачем по тому ж предмету спору в іноземній державі, що призвело до незаконного відкриття судом провадження №752/4056/24.

У судове засідання відповідач не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження.

Зазначила, що впровадженні Віденського суду Республіки Австрія наявний судовий процес № 8 Ps 36/22w-14. У межах вказаного процесу рішенням Віденського суду Республіки Австрія від 07 травня 2022 року батькові ОСОБА_4 надано тимчасове право на спілкування з неповнолітнім ОСОБА_7 один раз на тиждень протягом двох годин у рамках відвідування кафе. При цьому рішення австрійського суду обґрунтоване тим, що батьки перебувають у офіційному шлюбі. Батько подав позов на розлучення в Австрії, мати- в Україні. Батьки взаємно подали клопотання про тимчасові заборони на виселення одне одного з подружнього дому рішення щодо якого не прийнято. З огляду на те, що обидві сторони виступали за контакти у супроводі та щоб уникнути відчуження дитини, яка зараз перебуває з матір`ю, наразі довелося організувати спілкування у рамках відвідування кафе.

Відповідачка посилається, також на рішенням Віденського суду Республіки Австрія від 16 січня 2024 року, ухваленого у межах тієї ж справи № 8 Ps 36/22w-14. Цим рішенням зобов`язано ОСОБА_4 , як батька зазначеної вище неповнолітньої дитини, сплачувати аліменти у визначених розмірах. Тобто, Віденським судом Республіки Австрія від 16 січня 2024 року у межах справи № 8 Ps 36/22w-14 вирішено лише тимчасово питання про спілкування батька з ОСОБА_8 до вирішення спору по суті. Однак спір по суті не зачіпає питання щодо порядоку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а стосується шлюбних правовідносин позивача та відповідачки. Відповідно ОСОБА_4 має право на зустрічі зі своїм сином протягом встановленого часу лише на тимчасовій основі і сьогодні такі заходи вже скасовані, рішення суду ще відсутнє, але було оголошено у судовому засіданні, у межах розгляду справи № 8 Ps 36/22w-14. Оскільки ОСОБА_4 повернувся на територію України і надалі планує тут проживати, відповідно останній звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом саме про визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 , з метою отримання необмеженого (на постійній основі) права на таку участь у вихованні та спілкуванні.

У матеріалах справи №752/4056/24 наявні докази, попередньо подані позивачем, що не досліджувалися Віденським судом Республіки Австрія у зв`язку з їхньою відсутністю на момент розгляду справи, однак наразі мають значення для вирішення справи та заслуговують оцінки суду. З урахуванням зазначеного, у межах даного спору пред`явлені позивачем вимоги є відмінними від тих, щодо яких Віденський суд Республіки Австрія ухвалив рішення від 07 грудня 2022 року у справі № 8 Ps 36/22w-14. У справах, що розглядаються Віденським судом Республіки Австрія № 8 Ps 36/22w-14 та Голосіївським районним судом м. Києва752/4056/24 збігаються лише сторони, при цьому з відмінністю процесуального статусу, у той час як підстави та предмет позову різні. Предметом розгляду по справі № 8 Ps 36/22w-14, в частині рішення Віденського суду Республіки Австрія від 07 грудня 2022 року, є вжиття забезпечувальних заходів в частині тимчасової організації спілкування ОСОБА_4 із неповнолітнім сином ОСОБА_8 ; в частині рішення від 16 січня 2024 року - стягнення аліментів. Підставами для позову у цій справі є розлучення сторін та виселення одне одного з подружнього дому. Водночас, предметом позову у справі №752/4056/24 є саме встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, а підставами - створення перешкод з боку матері у можливості батька спілкуватися з дитиною. Тобто, предмет і підстави позову у справі №752/4056/24 та у справі, що розглядалася Віденським судом Республіки Австрія № 8 Ps 36/22w-14 відрізняються один від одного, вони не є тотожними.

Наявність лише збігу сторін не достатньо для закриття провадження у справі №752/4056/24. Тому твердження відповідачки на те, що позивач навмисно приховав від суду наявність аналогічних спорів з тим самим відповідачем по тому ж предмету спору в іноземній державі, що призвело до незаконного відкриття судом провадження по справі 752/4056/24 не відповідають дійсності.

Представник третьої особи при розгляді клопотання покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про закриття провадження у справі необхідно відмовити з огляду на наступне.

Пункт 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, предмет спору та підстави позову, тобто, коли позови збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-342цс15, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У свою чергу, підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При визначенні підстави позову, як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідноч.2 ст. 462 ЦПК України у разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відтак, у даній справі позивач просить встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком.

Віденським судом Республіки Австрія від 16 січня 2024 року у межах справи № 8 Ps 36/22w-14 вирішено тимчасове право на спілкування з неповнолітнім

ОСОБА_7 межах даного спору пред`явлені позивачем вимоги є відмінними від тих, щодо яких Віденський суд Республіки Австрія ухвалив рішення від 07 грудня 2022 року у справі № 8 Ps 36/22w-14.

Предмет і підстави позову у справі №752/4056/24 та у справі, що розглядалася Віденським судом Республіки Австрія № 8 Ps 36/22w-14 відрізняються один від одного та не є тотожними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, виходячи з фактичних обставин та наявних матеріалів, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання в частині закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а доводи відповідача, викладені у клопотанні можуть бути лише підставою для оцінки доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень під час вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що у зв`язку з відсутністю тотожності сторін, підстав та предмета спору, необхідних для застосування п. 3 ч. 1ст. 255 ЦПК України, клопотання про закриття провадження по справі за підстав, вказаних в ньому є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_3 про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підляга.

Суддя: К.В.Машкевич