КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/7046/17
провадження № 22-ц/824/2808/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26 - І » до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 - адвоката Покотинського Максима Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року у складі судді Леонтюк Л. К.,

встановив:

У квітні 2017 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-I» (далі - ОСББ «26-I») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним майном, шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано ОСББ «26-І». Згідно з актом приймання-передачі будинку та прибудинкової території від 25.08.2016 та рішенням загальних зборів співвласників будинку від 02.09.2016 будинок прийнятий в управління позивача.

В будинку на першому та другому поверхах розміщуються нежитлові приміщення і другий поверх будинку має додаткову площу, вихід на частину якої здійснюється з нежитлових приміщень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Зазначена додаткова площа також є дахом (покриттям) для нежитлових приміщень, які знаходяться на першому поверсі будинку.

Власниками групи нежитлових приміщень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими розпочато забудову всієї додаткової площі на другому поверсі, тобто здійснюється надбудова ще одного приміщення.

За наслідками обстеження спірної додаткової площі (даху першого поверху), надбудова включала: бетонні опорні колони, бетонний дах, перегородки та зовнішні стіни з піно блоку, про що складено відповідний акт від 10 квітня 2017 року.

Зазначаючи, що додаткова спірна площа (дах першого поверху) є конструктивним елементом будинку, тому є спільною сумісною власністю всіх співвласників будинку і рішення про надання згоди на надбудову на даху першого поверху або іншим чином його використання, співвласниками не приймалось, позивач звертався до відповідачів із заявою від 03.01.2017 № 24 щодо укладення договору оренди тераси (даху першого поверху) та надання дозвільних документів на будівництво, однак відповідачами документи не надано, договір оренди не укладено.

07.02.2017 відбулось засідання правління ОСББ «26-І», на якому також був присутній відповідач. За наслідком засідання вирішено укласти договір оренди тераси з відповідачем або вимагати зупинення будівництва, однак будівництво не зупинено.

27.02.2017 відбулось засідання правління ОСББ «26-І», на якому вирішено вимагати зупинення будь-яких будівельних робіт на терасі будинку до укладення договору оренди.

На виконання рішення правління відповідачам направлено вимогу від 01.03.2017 № 41, яка ними отримана 03.03.2017, однак вимоги не виконуються, будівництво продовжується.

14.03.2017 на засіданні правління ОСББ «26-І» прийнято рішення про демонтаж надбудови, про що повідомлено відповідачів вимогою від 23.03.2017 № 58.

Незважаючи на численні звернення позивача з вимогами про демонтаж надбудови, будівництво на даху першого поверху продовжується.

Ураховуючи викладене, ОСББ «26-I», уточнивши позовні вимоги, просило суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні спільним майном будинку (дахом першого поверху) шляхом зупинення будівництва на ньому та демонтажу надбудови, а саме: бетонних опорних колон, бетонного даху, перегородки та зовнішніх стін піноблоку, з приведенням даху першого поверху у стан, який був до початку будівництва.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року вказаний позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку (дахом першого поверху), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , група нежитлових приміщень № НОМЕР_1, НОМЕР_2 шляхом зупинення будівництва на ньому та демонтажу надбудови, а саме: бетонні опорні колони, бетонний дах, перегородки та зовнішні стіни піноблоку, з приведенням даху першого поверху у стан, який був до початку будівництва.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «26-I» судовий збір у розмірі 800 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСББ «26-I» судовий збір у розмірі 800 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСББ «26-I» витрати за проведення будівельно - технічної експертизи у розмірі 22 000, 00 грн.

Задовольняючи позов ОСББ «26-І», суд першої інстанції виходив із того, що здійснена відповідачами реконструкція надбудови конструктивних елементів покрівлі вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень першого поверху багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , здійснена без погодження та всупереч волі інших співвласників багатоквартирного будинку, чим порушує їх права, оскільки спільне майно багатоквартирного будинку, у тому числі приміщення загального користування, є спільною сумісною власністю співвласників будинку і не може бути поділено між співвласниками або виділено в натурі частку із спільного майна багатоквартирного будинку.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 22 000,00 грн витрат за проведення будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто на користь ОСББ «26-І»: з ОСОБА_1 11 000,00 грн витрат на проведення будівельно-технічної експертизи; з ОСОБА_2 11 000,00 грн витрат на проведення будівельно-технічної експертизи. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року у нескасованій частині та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишено без змін.

11.12.2023 представник ОСОБА_3 - адвокат Покотинський М. А. на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та протиправним, що прямо порушує гарантоване Конституцією України право володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Суд в оскаржуваному рішенні посилається на докази, які в процесі розгляду справи визнав неналежними та недопустимими а також висловлюючи бачення безпідставності позову та подачі його без жодних доказів запропонував позивачу призначити експертизу в державній експертній установі, однак згодом прийняв до уваги як належний доказ висновок приватної експертної установи.

При цьому висновки, викладені судом в рішенні, не відповідають матеріалам справи та ходу судового розгляду, суд посилається на обставини, докази наявності яких відсутні в матеріалах справи, або зазначає про відсутність подій чи документів, в той час як матеріалами справи підтверджується протилежне, або ж ті обставини, що взагалі не досліджувалися судом, проте лягли в основу рішення.

Щодо порушення прав ОСОБА_3 , як особи, яка не брала участі у справі, зазначив, що 09 серпня 2017 року між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ОСОБА_3 (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки.

За умовами вказаного договору іпотекодавець зобов`язується забезпечити повернення ним особисто або іншими особами грошових коштів в сумі 200 000 грн на банківський рахунок іпотекодержателя, зазначений у цьому договорі, у строк до 01 вересня 2017 року включно.

Предметом іпотеки за цим договором є наступні об`єкти нерухомості: групи приміщень № НОМЕР_1 (в літ. А) - заклад громадського харчування, загальною площею 172,1 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору дарування нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н. Р. 25 липня 2017 року за реєстровим номером 5888, право власності на майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 липня 2017 року №21553351.

Іпотекодержатель має право вимагати перереєстрації на себе права власності, якщо іпотекодержатель не виконує своїх зобов`язань і не надає відомостей про зміни, що сталися в предметі іпотеки ( п. 2. 4.1. договору).

У випадку вчинення іпотекодавцем чи третіми особами дій, які погіршують стан предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця припинення таких дій, а якщо вони будуть продовжуватися - вимагати дострокового виконання зобов`язань, забезпечених цією іпотекою, а в разі їх невиконання - задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором ( п. 2. 4.3. договору).

Відповідно до п. 3.1 цього договору, при порушенні іпотекодавцем зобов`язання щодо погашення заборгованості по договору позики, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, встановлених законом, в іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.2 цього договору передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Зазначав, що ОСОБА_2 своє зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, що є підставою для задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.

Станом на день звернення з апеляційної скаргою заборгованість ОСОБА_2 становить 261 682,18 грн : 200 000 грн - основна заборгованість; 44 668,18 грн - збитки від інфляції; 17 014 грн - 3% річних.

Внаслідок примусового виконання оскаржуваного судового рішення частина предмета іпотеки фактично була зруйнована, внаслідок чого змінились характеристики предмета іпотеки.

Враховуючи той факт, що оскаржуваним судовим рішенням було змінено характеристики предмету іпотеки, а саме його площу, то така зміна відбулася без згоди іпотекодержателя, без його належного повідомлення під час розгляду судами спору, що є порушенням укладеного між сторонами договору іпотеки. Крім того, іпотекодержателем не було надано згоду на зміну площі об`єкта іпотеки, що є порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.

Відтак, оскаржуваним рішенням суду порушені права та законні інтереси іпотекодержателя оскільки нерухоме майно, частину якого суд постановив демонтувати, є предметом іпотеки. Суд першої інстанції неправомірно не залучив іпотекодерджателя до участі у розгляді справи, оскільки на час постановлення рішення суду щодо спірних об`єктів нерухомості, приміщення АДРЕСА_2 було предметом іпотеки.

02.02.2024 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Єлагіна О. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про визнання апеляційної скарги в повному обсязі та вважає рішення суду першої інстанції незаконним та протиправним, що прямо порушує гарантоване Конституцією право володіти власністю, яке є недоторканим, а резолютивна частина рішення посягає на власність відповідачів.

06.02.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гонда О. Ю. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Вважає, що оскаржуване судове рішення безпосередньо впливає на права та обов`язки ОСОБА_3 , як іпотекодержателя.

02.04.2024 представник ОСББ «26-І» - адвокат Криган А. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити апеляційне провадження на підстав п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України. Стягнути з ОСОБА_3 витрати ОСББ «26-І» на професійну правничу допомогу в сумі 19 000 грн.

Вважає, що права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням не порушені.

Судом першої інстанції не вирішувалися питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу.

Наявність договору іпотеки, на підставі якого скаржник подав апеляцію, не породжує наявність у нього права власності.

Предметом оскаржуваного рішення є усунення перешкод у користуванні спільним майном співвласників майна багатоповерхового будинку шляхом зобов`язання вчинити дії. Апелянт не був і не є співвласником цього будинку.

Договір іпотеки укладено 09.08.2017, а провадження у судовій справі відкрито 29.05.2017. Оскільки договір укладено через 72 дня після відкриття провадження, вважає, що договір укладено з метою ухилення від виконання рішення суду, або ускладнення виконання рішення суду.

Договір іпотеки укладено з метою забезпечення виконання основного зобов`язання - договору позики від 01.08.2017. Договором позики встановлено, що позика повинна бути повернута до 01.09.2017. Тобто більше 6 років тому.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека не може існувати без основного зобов`язання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Покотинський М. А., представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Єлагіна О. О. та представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гонда О.Ю. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСББ "26-І" - Васильченко С. М. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до положень частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана норма кореспондується з приписами частини першої статті 352 ЦПК України згідно з якою учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція статті 352 ЦПК України у системному тлумаченні з частиною першою статті 17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

ЦПК України передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов.

Так, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 352 ЦПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 на праві власності належав об`єкт нерухомого майна : нежилі приміщення з №1 по №7, №7а, з №8 по №26 (групи приміщень НОМЕР_1) ( в літ. А) - заклад громадського харчування, загальною площею 336,8 кв.м., розташований в будинку АДРЕСА_1 .

25.07.2017 було укладено договір дарування нежилого приміщення, за яким ОСОБА_1 (дарувальник) передав, а ОСОБА_2 (обдаровувана) прийняла в дар групу приміщень НОМЕР_1 ( в літ. А) - заклад громадського харчування, загальна площа 172,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і (а.с.44-45 т.2).

09.08.2017 між ОСОБА_3 ( іпотекодаржатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, предметом якого є об`єкт нерухомості: група приміщень № НОМЕР_1 (в літ. А) - заклад громадського харчування, загальною площею 172,1 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року встановлено, що на першому поверсі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , розміщуються вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення, на другому поверсі - вбудовані нежитлові приміщення НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В жовтні 2016 року відповідачем розпочато забудову всієї території даху першого поверху будинку. До нежитлових приміщень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідач прибудовує ще одне приміщення, ще один поверх. Враховуючи те, що будівельні роботи, які проводяться відповідачем на даху першого поверху, не погоджені зі співвласниками, здійснюються без дозвільної документації та містобудівних умов, суд першої інстанції дійшов висновку, що таку надбудову необхідно демонтувати з приведенням даху у стан, який був до початку будівництва.

Вказаним судовим рішенням зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку (дахом першого поверху), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , група нежитлових приміщень № НОМЕР_1, НОМЕР_2 шляхом зупинення будівництва на ньому та демонтажу надбудови, а саме: бетонні опорні колони, бетонний дах, перегородки та зовнішні стіни піноблоку, з приведенням даху першого поверху у стан, який був до початку будівництва.

Встановлено, що в мотивувальній частині вказаного судового рішення відсутні висновки про права та обов`язки ОСОБА_3 . Резолютивна частина оскаржуваного судового рішення також не містить посилання на права та обов`язки вказаної особи.

З огляду на те, що вказаним судовим рішенням не вирішувалось питання щодо зміни площі приміщення НОМЕР_1 ( в літ. А) , які ОСОБА_2 отримала 25.07.2017 в дар від ОСОБА_1 , та яке 09.08.2017 вона передала в іпотеку ОСОБА_3 , підстави для висновку про те, що вказаним судовим рішенням зачіпаються права та охоронювані законом інтереси іпотекодержателя за цим договором відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що внаслідок виконання вказаного судового рішення частина предмета іпотеки фактично була зруйнована, внаслідок чого змінились характеристики предмета іпотеки не є переконливим, позаяк воно не доведено жодними доказами та становить припущення.

У Рішенні Конституційного суду України від 02 листопада 2004 року у справі № 15-рп/2004 зазначено, що верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

У практиці ЄСПЛ зазначається, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Diya 97 проти України», справа № 19164/04).

Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

У справі «Желтяков проти України» (Заява № 4994/04 від 09 червня 2011 року) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], № 28342/95, пункт 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, пункт 52, ECHR 2003-Х).

Оскаржуване судове рішення було ухвалене більше 6 років тому; у разі порушення прав та законних інтересів іпотекодержателя, останній, вважаючи своє право порушеним, має право звернутися з відповідним позовом безпосередньо до особи, яка не виконала взяті перед ним зобов`язання за договором позики від 01 серпня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи та наявні докази, а також аргументи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не довів факту порушення судом першої інстанції його прав, свобод, інтересів при ухваленні рішення від 11 вересня 2018 року.

Відтак апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, так як після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ОСББ "26-І".

Подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги.

Тому і у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

Позивачем ОСББ "26-І" на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до відзиву на апеляційну скаргу надано копії: договору №77 про надання правничої допомоги від 26 березня 2024 року, додаткової угоди до цього договору №1 від 28 березня 2024 року, яка містить детальний опис наданих послуг та здійснених витрат у процесі надання правової допомоги на загальну суму 19 000 грн; платіжну інструкцію №1496 від 09.04.2024 про сплату 19 000 грн, Акт про надання правничої допомоги від 16.04.2024.

Зважаючи на вищевикладене та з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, з урахуванням клопотання представника ОСОБА_3 про зменшення розмір витрат н а професійну правничу допомогу адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про те, що обґрунтованими є витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн та їх стягнення не суперечить принципу розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 362, 381 ЦПК України, Київський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 - адвоката Покотинського Максима Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року в справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 26 - І » до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "26-І" судові витрати , понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.07.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук