Справа № 396/223/24
Провадження № 2-др/396/4/24
18.07.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Русіна А.А.
за участю секретаря судового засідання Оладенко М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Долгоєр Валерії Григорівни про стягнення витрат на правничу допомогу по справі № 396/223/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2024 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача адвокат Долгоєр В.Г. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, в розмірі 34 000,00 грн.

Посилається на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не подавали.

Представник позивачів адвокат Боруш А.О. 18.07.2024 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в обгрунтування зазначив, що заявлений стороною відповідача розмір на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним та явно спрямованим на власне неогрунтоване збагачення за рахунок позивача, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволені вимоги сторони відповідача про солідарне стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Долгоєр В.Г. в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача, просила задовольнити заяву та стягнути судові витрати понесені стороною відповідача.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2024 року в задоволені позовних вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовлено.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи і фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги адвокатом від 30.04.2024 року, додаткова угода № 1 від 03.07.2024 до договору про надання правової допомоги 30/04/02 від 30.04.2024, акт про виконання послуг з надання правничої допомоги від 03.07.2024 року, розрахунок витрат на юридичні послуги та розрахункову квитанцію № 5 про сплату ОСОБА_1 адвокату Долгоєр В.Г. кошти за надання професійної правничої допомоги в розмірі 34 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною позивачів подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу мотивовано тим, що такий розмір є завищеним та не співмірним зі складністю справи та не відповідає критерію реальних адвокатських витрат.

При цьому, згідно акту виконаних послуг з надання правничої допомоги від 03.07.2024 року відповідачеві було надано такі види правових послуг із хронометражем та їх відповідною вартістю: 1) первинна консультація та ознайомлення з матеріалами справи - 3000,00 грн; 2) підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій 8 годин - 12000 грн. 00 коп; складання процесуальних документів і письмових консультацій 4 години 6000,00 грн; представництво інтересів відповідача в Новоукраїнському районому суду з урахуванням витрат на проїзд, - 13 000,00 грн.

Проаналізувавши види фактично наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, що зазначені у акті про виконання послуг з надання правничої допомоги від 03.07.2024 року, суд доходить висновку, що обсяг розрахунку розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи, є завищеним.

Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є стягнення коштів. При цьому, в ході розгляду справи адвокатом було підготовлено та подано до суду лише клопотання про долучення доказів до справи, письмові пояснення до судових дебатів та заяву про зобов`язання надати до суду докази про витрати сплачені відповідачем на правничу допомогу, що їх складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на підготовку до розгляду справи та написання процесуальних документів, є значно завищеною, а також, підготовку додатків до них, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті вищезазначених документів здебільшого наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що представником відповідача не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, адже на думку суду, враховуючи складність справи, проаналізувавши та вивчивши підготовлені представником відповідача документи, а також звірившись із протоколами судових засідань щодо часу, затраченого представником на участь в судових засіданнях, відсутністю потреби у проїзді адвоката до суду, суд приходить до висновку, що вказана представником відповідача кількість годин, затрачених нею на надання правничої допомоги відповідачу, не є співмірною із складністю виду правничої допомоги.

Таким чином, суд вимушений констатувати, що представником відповідача не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд, з урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником відповідача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником відповідача послуг (подання процесуальних документів, безпосередня участь представника у трьох судових засіданнях), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, а також з урахуванням заперечень сторони позивачів щодо заявленого до стягнення стороною відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним з розміром наданим правової допомоги.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а з позивачів на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву позивача ОСОБА_4 про стягнення витрат на правничу допомогу по справі № 396/223/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп, з кожного по 6000 (шість тисяч) гривень,00 грн..

Відмовити в задоволенні решти вимог заяви.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. А. Русіна