КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8434/2024
справа №758/2149/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Захарчук С.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних та інфляційних втрат, -

встановив:

У лютому 2018 року ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних та інфляційних втрат.

Вимоги позову мотивує тим, що 20 березня 2008 року між ВАТ "Банк Універсальний" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №053-2008/836, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 300 000,00 доларів США строком до 10 березня 2028 року із сплатою відсотків за користування кредитом.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" 366 626,44 доларів США заборгованість за кредитним договором, з яких: прострочена заборгованість по кредиту 297 180,70 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 375 365,34 гривень, 68 010,36 доларів США - відсотки, що за курсом НБУ еквівалентно 543 606,81 гривень, підвищені відсотки - 1 435,38 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11 472,99 гривень, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2012 року становить 2 930 445,13 грн та 3 219,00 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2013 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року в частині задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №053-2008-836 від 20 березня 2008 року в сумі 366 626,44 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2012 року становить 2 930 445,13 грн та 3 219 грн судового збору солідарно з ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення суми індексу інфляції та 3% річних, стягнуто суму інфляційних втрат за період з 04 квітня 2013 року по 18 травня 2015 року, у сумі 1 494 527,02 гривень, 3% річних у розмірі 186 424,48 гривень, а всього у розмірі 1 680 951,50 та судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень.

Вказує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Зазначає, що станом на 18 січня 2018 року заборгованість за кредитним договором 053-2008-836 від 20 березня 2008 року по нарахованим відсоткам складає 134 059,45 доларів США. Відсотки нараховані за період з 10 лютого 2015 року по 10 січня 2018 року включно.

Вказує, що оскільки рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та рішення Подільського районного суду міста Києва за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення суми індексу інфляції та 3% річних залишається невиконаним, у відповідності до статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний відшкодувати кредитору інфляційні втрати. З червня 2015 року по грудень 2017 року індекс інфляції складає 1,31, відтак інфляційне збільшення суми боргу складає 900 688,54 гривень.

Також, у відповідності до статті 625 ЦК України з відповідачки підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №053-2008-836 від 20 березня 2008 року за період з 10 січня 2015 року по 18 січня 2018 року у сумі 134 059,45 доларів США; інфляційні втрати за час прострочення в сумі 900 688,54 гривень; 3% річних за прострочення виконання боргового зобов`язання у розмірі 227 910,88 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, АТ "Універсал Банк" подано апеляційну скаргу.

Вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні стягнення з боржника 3% річних, оскільки рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2013 року, рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року відповідачкою не виконуються.

Зазначає, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Зобов`язання щодо сплати трьох відсотків річних, нарахованих позивачем у відповідності до статті 625 ЦК України, виникло у зв`язку із зволіканням відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, та призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих судовим рішенням.

Зазначає, що аналіз статей 525, 526, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Заперечуючи щодо правильності нарахування позивачем трьох відсотків річних відповідач би мав надати суду альтернативний розрахунок заборгованості. Проте відповідач не надав жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень, щодо неправильності складання/нарахування позивачем трьох відсотків річних.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №1519/2-5034/11 у постанові від 05 вересня 2022 року, №325/1729/16-ц від 01 грудня 2018 року, №14-16цс18 від 16 травня 2018 року, №703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц від 19 червня 2019 року, №686/21962/15-ц від 16 травня 2018 року, №310/5419/15-ц від 11 липня 2018 року, №463/4711/15 від 04 липня 2018 року, №703/4704/15-ц від 28 лютого 2018 року, №361/7939/2015ц від 06 серпня 2018 року, №310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року, №910/11249/17 від 07 лютого 2017 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року в частині відмови у стягнення заборгованості по 3% річних за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року в сумі 227 910,88 гривень скасувати.

30 квітня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Чередніченка С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Вказує, що висновки суду першої інстанції є правильними та обґрунтованими.

В обґрунтування відзиву вказує, що нарахування 3% річних є додатковим зобов`язанням, яке випливає з основного зобов`язання.

Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу підтверджує факт виконання основного зобов`язання, відтак у позивача відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій як додаткової вимоги.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник АТ "Універсал Банк" просив суд апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомляла.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року оскаржується лише в частині вирішення вимог про стягнення 3% річних, відтак в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Відмовивши у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних, суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено та необґрунтовано правових підстав для стягнення зазначеної процентної ставки.

Суд зазначив, що кредитним договором, укладеним між сторонами, визначено, що розрахунковою одиницею за договором є долар США, наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 227 910,88 грн є необґрунтований, відтак відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №053-2008-836 від 20 березня 2008 року в сумі 366 626,44 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2012 року становить 2 930 445,13 грн та 3 219,00 грн - судового збору, всього - 2 933 664,13 грн (том 1 а.с. 8-10).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №053-2008-7836 від 20 березня 2008 року в сумі 366 626,44 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2012 року становить 2 930 445,13 гривень та 3 219,00 гривень судового збору солідарно з ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення такого змісту. У задоволенні позову ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (том 1 а.с.11-14, 18-19).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення суми індексу інфляції та 3% річних за період з 04 квітня 2013 року по 18 травня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» грошові кошти у розмірі 1 680 951,50 грн та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн (том 1 а.с. 20-22).

Відповідно до даних розрахунку 3% річних, наданого позивачем, розмір 3% річних за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року (957 днів) становить 227 910,88 гривень (а.с. 37).

З розрахунку убачається, що рішенням суду стягнуто 2 930 445,13 гривень. Згідно розрахунку відповідачкою сплачено 24 998,23 гривень, відтак базою нарахування штрафних санкцій є 2 905 446,90 гривень. Строк нарахування 3% річних становить 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

Установлено, що предметом позову у цій справі є, зокрема, стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання щодо виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

У справі № 757/44680/15-ц, яка переглядалась об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, судами попередніх інстанцій встановлені обставини щодо спливу позовної давності за вимогами кредитора про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за його користування і судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову про їх стягнення, тому колегія суддів касаційного суду вважала вказане зобов`язання натуральним і дійшла висновку про відсутність у кредитора права нараховувати суми, визначені статтею 625 ЦК України.

У справі що переглядається колегією Київського апеляційного суду відсутні підстави уважати зобов`язання ОСОБА_1 натуральним, оскільки як установлено рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року суд задовольнив позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" та стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" 366 626,44 доларів США заборгованість за кредитним договором, з яких: прострочена заборгованість по кредиту 297 180,70 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 375 365,34 гривень, 68 010,36 доларів США - відсотки, що за курсом НБУ еквівалентно 543 606,81 гривень, підвищені відсотки - 1 435,38 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11 472,99 гривень, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2012 року становить 2 930 445,13 грн та 3 219,00 грн судового збору.

Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що вимоги ПАТ "Універсал Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором вже захищені у судовому (примусовому) порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відтак, аналіз чинного законодавства та наведеної судової практики дозволяє зробити висновок, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог в частині стягнення 3% річних згідно статті 625 ЦК України є помилковими.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості, доданого позивачем та не спростованого відповідачем під час розгляду справи, розмір 3% річних складає 227 910,88 гривень.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відзиву ОСОБА_1 в тій частині, що постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу передано житловий будинок, відтак у позивача відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій як додаткової вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до даних постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського А.М. від 19 червня 2019 року убачається, що АТ "Універсал Банк" в рахунок погашення заборгованості за виконавчими листами №758/411/15-ц, №2607/11032/12, №758/411/15-ц передано житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1048 га, що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості, з цільовим використанням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Разом з цим, предметом спору є стягнення 3% річних за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року. Доказів того, що у вказаний період рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року було виконано, матеріали справи не містять.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та уважає, що таку слід задовольнити.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 72 152,80 гривень, що підтверджується даними платіжного доручення №1780/1 від 07 лютого 2018 року.

За результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції колегія суддів зробила висновок про часткове задоволення позовних вимог, що становить 4,8% від заявлених вимог у суді першої інстанції. Відтак з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції підлягає стягненню 3 463,33 гривень, пропорційно до розміру задоволених вимог.

За результатами розгляду апеляційної скарги, таку задоволено повністю, відтак у відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню 5 128,00 гривень.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року в оскарженій частині щодо відмови у стягнення 3% річних скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість по 3% річних за період з 19 травня 2015 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 227 910,88 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 3 463,33 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 5 128,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 05 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова