КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою, в якій просив скасувати довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15.03.2023, видану старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Ценрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Панасюком В.В. та зобов`язати відділ зробити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням його реального доходу та зроблених відрахувань.

В обгрунтування вимог скарги посилався на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2014 року у цивільній справі № 369/6490/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №58376249 від 15.03.2023 року, виданою Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.02.2023 року складала 188 997, 00 грн.

Разом з тим, заявник вказував, що з 2014 року він сплачував аліменти шляхом відправлення коштів на ім`я ОСОБА_3 , а з 2015 по 2018 рік він працював в ПАТ "Метробуд", де за його заявою робилися відрахування аліментів з його заробітної плати, після сплати податків.

Також, з 24.01.2020 по 31.02.2022 він працював в ТОВ "Транс Бетон", де теж за його заявою робилися відрахування аліментів із його заробітної плати.

Проте, в Довідці державного виконавця не відображено таких відрахувань, натомість вказані доходи, яких не було насправді. При цьому, не відображено, що 12.02.2020 ним була погашена заборгованість по аліментах та витрати на виконавче провадження.

За вказаних обставин, посилається на неправомірні дії державного виконавця та просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2024 скаргу залишено без задоволення (т. 2, а.с. 28-33).

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що надана державним виконавцем довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15.03.2023 за № 58376249 є правомірною, оскільки її видано державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та в межах наданих повноважень.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції того, що в рамках виконання рішення суду про стягнення аліментів, виконавець мав змогу перевірити офіційне працевлаштування боржника та розмір отримуваної заробітної плати і направити постанову про стягнення аліментів із заробітної плати. Проте, з 2020 року виконавцем цього зроблено не було.

При цьому, вказує, що у матеріалах виконавчого провадження, які були надані до суду, відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що виклик державного виконавця, довідки-розрахунки направлялися на його адресу засобами поштового зв`язку після 2020 року. Також, відсутні докази, що у 2020-2023 роках виконавцем проводилися дії для встановлення його місця працевлаштування, розміру доходу та наявності стягувань по аліментах.

Крім того, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що він не з`являвся до ВДВС, оскільки у матеріалах справи міститься квитанція від 12.02.2020 на суму 9551,10 грн., де отримувачем цих коштів зазначено Києво-Святошинський РВДВС ЦМУМЮ (м. Київ).

Скаржник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив заловольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Представник державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності стягувача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2014 у цивільній справі № 369/6490/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

У провадженні Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 58376249 з примусового виконання виконавчого листа (дубліката) Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2019 у справі № 369/6490/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2014 до досягнення дитиною повноліття (надалі - виконавче провадження).

У матеріалах виконавчого провадження міститься виклик державного виконавця, адресований боржнику ОСОБА_1 , згідно з яким останнього було зобов`язано з`явитись до виконавця 06.06.2019 р. на 16.30 год. щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату, в разі ненадання боржником документів отримати у державного виконавця протокол про адміністративне правопорушення. Одночасно боржника було зобов`язано: надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

Крім того, боржника було повідомлено про обов`язок письмово повідомляти про повне чи часткове самостійне виконання рішення, виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну реєстрації), а також про зміну місця роботи. Одночасно роз`яснено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог закону винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Також, у матеріалах виконавчого провадження міститься довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 5216 № 13.01.2020 у ВП № 51650852, згідно з якою станом на 01.01.2020 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 88 620,11 грн. Також наявна довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 27247 ВП № 58376249, згідно з якою заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 12.02.2019 р. складає 61 824, 41 грн. Зазначені довідки боржником не оскаржувались та наразі не оскаржуються.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №58376249 від 15.03.2023, виданою Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.02.2023 складала 188 997, 00 грн.

Вказану довідку-розрахунок державним виконавцем було надано стягувачу на підставі матеріалів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, державним виконавцем було враховано, що за період з 01.07.2014 по 01.02.2023 боржником було сплачено аліменти у розмірі 57 600, 00 грн., про що зазначено у довідці.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, у довідці державного виконавця від 15.03.2023 не відображено того, що з 2014 року він сплачував аліменти шляхом відправлення коштів на ім`я ОСОБА_3 , з 2015 по 2018 рік він працював в ПАТ "Метробуд", де за його заявою робилися відрахування аліментів з його заробітної плати, після сплати податків, з 24.01.2020 по 31.02.2022 він працював в ТОВ "Транс Бетон", де теж за його заявою робилися відрахування аліментів із його заробітної плати. При цьому зазначав, що 12.02.2020 ним була погашена заборгованість по аліментах та витрати на виконавче провадження.

Так, у пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина перша статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості кордоном (ч. 2 ст. 195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Також, як передбачено ч. 8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Таким чином, з аналізу вказаної норми вбачається, що саме ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, мав обов`язок подавати державному виконавцю відомості про свої доходи та сплачені ним суми аліментів з метою правильного обліку сплати ним платежів на виконання відповідного рішення суду.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 повідомляв державного виконавця про добровільну сплату ним будь-яких аліментів та надавав на підтвердження цього будь-які докази, в тому числі і ті, копії яких додані до поданої скарги.

Так, зокрема, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали виконавчого провадження не містять тих довідок, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування своєї скарги, зокрема, довідки № 14 від 07.08.2023 та довідки № 1 від 10.08.2023, а також поштових квитанцій за 2014-2015 роки, в матеріалах виконавчого провадження немає. Зазначені документи були отримані боржником набагато пізніше дати формування довідки-розрахунку та надійшли державному виконавцю разом з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.08.2023 р. про відкриття провадження у справі № 369/13242/23 за скаргою ОСОБА_1 .

Щодо заяви на переказ готівки, то на ній відсутні будь-які відмітки про проведення відповідного платежу та перерахування коштів стягувачу, фактично це просто заповнений бланк на переказ готівки, який за жодних обставин не свідчить про перерахування коштів.

Щодо квитанції № 12АСБЕ1D53 від 12.02.2020 р. на суму 9 551, 10 грн., то, як вірно зазначив суд першої інстанції, отримувачем цих коштів зазначено Києво-Святошинський РВДВС ЦМУМЮ (м. Київ), а не стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_3 . При цьому, з доданого боржником повідомлення вбачається, що зазначені кошти в сумі 9 551, 10 грн. це: 10% виконавчого збору (9 182, 03 грн.) та витрати на проведення виконавчих дій (369,00 грн.), а не сплачені боржником стягувачу аліменти.

Таким чином, встановивши, що скаржником не було повідомлено державного виконавця у встановленому законом порядку ні про своє працевлаштування, ні про отримані доходи, ні про утримані з нього аліменти, у зв`язку з чим державний виконавець, не маючи відповідної інформації та документів, був позбавлений можливості врахувати відповідні обставини при підготовці оскаржуваної довідки-розрахунку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність доводів скарги ОСОБА_1 щодо неправомірності дій державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання апелянта на те, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржника, його мано, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, не заслуговують на увагу, оскільки наявність у виконавця доступу у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно чи будь-яких інших реєстрів не дає йому можливості встановити щомісячний дохід боржника та не звільняє боржника від обов'язку, передбаченого ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", на своєчасне та невідкладне повідомлення виконавця про повне або часткове виконання ним рішення суду.

Щодо направлення скаржнику викликів державного виконавця, довідок-розрахунків, то слід зазначити, що в матеріалах виконавчого провадження містяться відповідні документи, а їх направлення сторонам виконавчого провадження здійснюється простою поштовою кореспонденцією, що повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо того, що він за новим місцем роботи написав заяву про вирахування з його заробітної плати аліментів на користь ОСОБА_3 згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2014 та листа державного виконавця, оскільки жодними належними та допустимими доказами зазначені доводи не підтверджуються.

Посилання апелянта на наявність у матеріалах справи виконавчого провадження постанови від 19.01.2020 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, де зазначено, що станом на 19.01.2020 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена у повному обсязі, також є безпідставними, оскільки зазначена постанова скасована ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.10.2020 у справі №369/10789/20 саме з тих підстав, що жодних доказів на підтвердження того, що боржником у січні 2020 була погашена наявна у нього заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 88620,11 грн. матеріали справи не містять.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість постановленої судом ухвали.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 26 липня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова