ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8471/24 Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/270/24 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник Кредитна спілка "Бебко-Фінанс",

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Джамалли Равіль Хагані-огли, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2024 року, постановлену у складі судді Зуб І.Ю. в м. Херсоні, дата складення повного тексту ухвали не зазначено, у справі за заявою адвоката Джамалли Равіля Хагані-огли, діючого від імені ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, укладеним у письмовій формі в розмірі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

29 травня 2024 року адвокат Джамалли Равіль Хагані-огли, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" на користь заявника заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 13.05.2021 року в розмірі 100 000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 302,80 грн та по сплаті правничої допомоги в розмірі 14 500,00 грн.

Заява обґрунтована наступним.

13 травня 2021 року між ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 (заявниця), та кредитною спілкою "Бебко-Фінанс" (боржник) був укладений письмовий договір № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, у відповідності до якого ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок спілки на умовах строковості, зворотності та платності 100 000,00 грн зі строком повернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, заявниця ОСОБА_1 є його спадкоємицею на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2023 року (спадкова справа № 26/2021, зареєстровано в реєстрі за № 110), виданого Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О.

На підставі вказаного Свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2023 року ОСОБА_1 набула спадщину, яка складається з депозитного рахунку, відкритого у КС "Бебко-Фінанс" згідно договору № 456/д/2021 від 13.05.2021р про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в сумі 100 000,00 грн, строк якого закінчився 13.05.2023 року.

Відповідно до п.3.5 договору у разі смерті члена КС всі права та обов`язки щодо договору переходять до його спадкоємців.

Умовами договору також передбачено строк його закінчення (п.1.1), припинення договору у зв`язку з його закінченням (п.1.1).

За заявою заявниці боржник їй позику не повернув.

Понесені заявницею витрати становлять 302,00 грн судового збору та 14 500,00 грн оплати правничої допомоги.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2024 року у видачі вказаного судового наказу було відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, укладеним у письмовій формі, в розмірі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн, за якою не може бути видано судовий наказ, оскільки зазначене не входить до переліку, визначеному ч.1 ст.161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження.

В апеляційній скарзі адвокат Джамалли Равіль Хагані-огли, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зокрема вказав, що суд не прийняв до уваги положення ч.3 ст.165 ЦПК України, належним чином не мотивував причину відмови у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за договором.

Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що ч.3 ст.163 та ч.1 ст.165 ЦПК України не передбачають можливості відмови у видачі судового наказу в частині витрат на правову допомогу. А п.6 ч.1 ст.168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначаються, зокрема, сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника. Тобто, вважає, що витрати на правову допомогу є складовою частиною судових витрат, які в разі документального підтвердження підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу, який по суті є особливою формою судового рішення. З матеріалів же справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу долучені відповідні додатки: ордер, копія Свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копія договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р, копія додаткової угоди № 7 від 24.05.2024р до вказаного договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р, копія Акту № 7 приймання-передачі адвокатської правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також вказав, що суд не прийняв до уваги те, що регулювання судових витрат належить до Розділу І "Загальні положення" ЦПК, а тому поширюється на всі категорії цивільних справ, у тому числі на наказне провадження.

Також зазначив, що наявні судові рішення інших апеляційних судів по інших справах, також і судові рішення Херсонського міського суду, у яких практика судів була іншою: суди вважали за необхідне стягувати при видачі судового наказу також і витрати на правову допомогу.

Крім того, вказав, що суд не врахував і того, що у разі незгоди з судовим наказом боржник може подати заяву про його скасування (ст.170 ЦПК України), а тому стягнення витрат на правничу допомогу жодним чином не звужує права боржника у цій справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Адвокат Джамалли Равіль Хагані-огли, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" на користь заявника заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 13.05.2021 року в розмірі 100 000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 302,80 грн та по сплаті правничої допомоги в розмірі 14 500,00 грн (а.с.1-6).

При цьому до заяви про видачу судового наказу представник заявниці, серед іншого, додав: копію Свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2023р (а.с.7-8); копію Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.07.2023р (а.с.9-11); копію паспорта заявниці ОСОБА_1 (а.с.12-14) та її ідентифікаційного коду (а.с.15); копію договору № 456/д/2021 від 13.05.2021р про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.16-18); копії вимог заявниці на адресу боржника про повернення внеску від 13.11.2023р (а.с.19-23), від 29.11.2023р (а.с.27-31); ордер (а.с.36); копію Свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.35); копію договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р (а.с.37-38); копію додаткової угоди № 7 від 24.05.2024р до вказаного договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р (а.с.39-40); копію Акту № 7 приймання-передачі адвокатської правничої допомоги (а.с.41-42); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с.43).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно із ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

У ч.1 ст.161 ЦПК України наведено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Зокрема, за п.7 вказаної норми закону судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст.167 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Стаття 168 передбачає зміст судового наказу. Зокрема, у судовому наказі зазначаються: дата його видачі (п.1 ч.1); найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ (п.2 ч.1); повне найменування стягувача і боржника, їх місцезнаходження тощо (п.3 ч.1); посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги (п.4 ч.1); сума грошових коштів, які підлягають стягненню (п.5 ч.1); сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника (п.6 ч.1) та інше.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу .(частина 2 ст.167).

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч.1 ст.165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Так, у відповідності до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

Статтею 165 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Згідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2-1 ) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше 2 днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Щодо висновку суду про відмову у видачі судового наказу про стягнення з боржника Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" на користь заявника заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 13.05.2021 року в розмірі 100 000,00 грн

Як вже вказувалось, до заяви про видачу судового наказу представник заявниці, серед іншого, додав: копію Свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2023р (а.с.7-8); копію Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.07.2023р (а.с.9-11); копію паспорта заявниці ОСОБА_1 (а.с.12-14) та її ідентифікаційного коду (а.с.15); копію договору № 456/д/2021 від 13.05.2021р про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.16-18); копії вимог заявниці на адресу боржника про повернення внеску від 13.11.2023р (а.с.19-23), від 29.11.2023р (а.с.27-31).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, враховуючи вимоги статей 161, 163 ЦПК України. Зазначені статті містять вичерпний перелік умов, за яких судовий наказ може бути видано. Виходячи з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу дотримався цих умов, у суду не було жодних підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення з боржника Кредитної спілки "Бебко-Фінанс" на користь заявника заборгованості за договором № 456/д/2021 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 13.05.2021 року в розмірі 100 000,00 грн.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення зазначених коштів через одночасне заявлення вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн, за якою, на думку суду першої інстанції, не може бути видано судовий наказ, оскільки, як вважав суд першої інстанції, зазначене не входить до переліку, визначеному ч.1 ст.161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження.

При цьому слід зазначити про те, що у разі незгоди з судовим наказом, боржник може подати заяву про його скасування (ст.170 ЦПК України).

Щодо висновку суду про відмову у видачі судового наказу про стягнення з КС "Бебко-Фінанс" на користь заявника витрат на правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн

Як вже зазначалось, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частини третя статті 19 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вже зазначалось, стаття 168 передбачає зміст судового наказу. Зокрема, у судовому наказі зазначаються: дата його видачі (п.1 ч.1); найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ (п.2 ч.1); повне найменування стягувача і боржника, їх місцезнаходження тощо (п.3 ч.1); посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги (п.4 ч.1); сума грошових коштів, які підлягають стягненню (п.5 ч.1); сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника (п.6 ч.1) та інше.

Отже, аналіз вказаних норм не передбачає можливості відмовити у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, витрати на правничу допомогу при видачі судового наказу за умови достатньої обґрунтованості їх розміру, повинні стягуватися з боржника згідно зі ст.ст.137 та 141 ЦПК України.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Джамалли Равіль Хагані-огли, діючим від імені ОСОБА_1 , до заяви про видачу судового наказу, крім іншого, додано: ордер (а.с.36); копію Свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.35); копію договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р (а.с.37-38); копію додаткової угоди № 7 від 24.05.2024р до вказаного договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 01.11.2023р (а.с.39-40); копію Акту № 7 приймання-передачі адвокатської правничої допомоги (а.с.41-42); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с.43).

Виходячи з вищенаведених вимог закону, витрати на правничу допомогу є складовою частиною судових витрат, які у разі документального підтвердження підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу, який по суті є особливою формою судового рішення.

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на правничу допомогу на підставі того, що, як вважав суд першої інстанції, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не входить до переліку, визначеному ч.1 ст.161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у випадку непогодження боржника з розміром витрат на правничу допомогу, останній не позбавлений права звернутись до суду із заявою про скасування судового наказу в цій частині, що передбачено ч.3 ст.171 ЦПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції

Пунктом 6 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що вирішена з порушенням вимог процесуального закону, наслідком чого стало постановлення помилкової ухвали, а тому відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.п.1, 6 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376, ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Джамалли Равіль Хагані-огли, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2024 року скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 18 липня 2024 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська