КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Справа № 369/18720/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Боднарчук Інною Олексіївною , на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року, постановлену у складі судді Пінкевич Н.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про зміну розміру аліментів,

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості.

У квітні 2024 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у ВП НОМЕР_1, в частині підготовки та передачі для реалізації об`єкта нерухомого майна, який належить на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які акредитовані вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям) вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), у тому числі дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єкта нерухомого майна, яке належать на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу суду задовільнити та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість.

Вказує, що відмовляючи у задоволенні заяви у забезпеченні позову, в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документа з підстав відсутності оскарження боржником виконавчого документу в судовому порядку, в межах даного провадження, судом не було надано правову оцінку іншому виду забезпечення позову - заборонити вчинити певні дії. Вважає реалізацію майна передчасною, до прийняття судом рішення щодо заявлених вимог.

Звертає увагу на те, що позов, який знаходиться на розгляді суду, адресовано до двох відповідачів, а тому, реалізація єдиного майна позивача, з метою погашення заборгованості саме у виконавчому провадженні, де стороною є відповідач 1, буде порушенням прав відповідача 2 та неповнолітньої дитини.

На вищезазначене нерухоме майно позивача, з вересня 2023 року накладено арешт, тобто заборона здійснювати розпорядження ним, що виключає самовільну реалізацію такого майна позивачем, що і є гарантією виконання рішення у майбутньому, тобто реального виконання судового рішення, а також забезпечить ефективне поновлення порушених прав заявника та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Вказує, що забезпечення позову позивача в обраний ним спосіб по суті зумовить зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили, що слугувало підставою для відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. Натомість, позивачем не оскаржується а ні рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-4480/09 від 18 грудня 2009 року, а ні виконавчий лист, виданий на виконання цього рішення.

Вимоги позивача про забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єкта нерухомого майна, яке належать на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 по суті також є зупиненням стягнення.

Зазначає, що позивачем не було наведено підстав забезпечення його позову визначеними ним заходами, а також не надано суду першої інстанції жодних доказів ризику порушення його прав в разі незабезпечення позову. Окрім іншого, п.6. ч. 1 ст.150 ЦПК, на який посилається позивач, передбачає забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, якщо таке стягнення відбулось на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Однак, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, позивачем не оскаржувався. Забезпечення позову тим способом, який просить позивач, призведе до протиправного зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що в свою чергу порушить право відповідача, як стягувача у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Крім того, в межах даного провадження вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, або будь-яких інших вимог щодо оскарження виконавчого листа, позивачем не заявлено. За таких обставин, правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в даному випадку відсутні.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), в якому просить:

- змінити розмір аліментів, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку ( доходів) на кожну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно, починаючи з 20.09.2012 року та до досягнення кожного з них повноліття.

- змінити розмір аліментів, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 20.09.2012 року та до досягнення ним повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після рішення суду про стягнення аліментів у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він вдруге одружився і від шлюбу має на утриманні малолітню дитину, а також хворого батька. Крім того, він змушений з новою сім`єю орендувати квартиру, що також потребувало значних фінансових витрат, адже квартиру, яку він отримав по ордеру за адресою: АДРЕСА_2 , він залишив відповідачу та дітям, і жодним чином на неї чи частку не претендував.

У квітні 2024 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у ВП НОМЕР_1, в частині підготовки та передачі для реалізації об`єкта нерухомого майна, який належать на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які акредитовані вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям) вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), у тому числі дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єкта нерухомого майна, яке належать на праві приватної власності заявнику ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що в рамках виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1) державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.09.2023 року була винесена постанова про арешт нерухомого майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_3 .

З моменту відкриття виконавчого провадження та до теперішнього часу, заборгованість стягувалась шляхом щомісячного відрахування з заробітної плати боржника. Нещодавно, позивачу стало відомо, що 13.03.2024 року державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках цього провадження винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Таким чином, на даний час є підстави вважати, що державним виконавцем вчиняються підготовчі дії до реалізації майна, адже після виготовлення суб`єктом оціночної діяльності оцінки нерухомого майна, відбудеться звернення стягнення на майно боржника шляхом його реалізації на електронних торгах, що значною мірою унеможливить ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Вважає реалізацію майна передчасною до прийняття рішення судом щодо заявлених вимог. Позов, що знаходиться на розгляді суду, адресовано до двох відповідачів, а тому, реалізація єдиного майна позивача, з метою погашення заборгованості саме у виконавчому провадженні, де стороною є відповідач 1, буде порушенням прав відповідача 2 та їх неповнолітнього сина.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17 листопада 2009 року.

Рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 2208/7220/12 від 12 листопада 2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2012 року і до повноліття дитини

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, вбачається, що на виконанні ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-4480/09, виданого 18 грудня 2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17 листопада 2009 року.

Постановою старшого державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ від 13 березня 2024 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «ЮРФОРМАТ» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4480/09, виданого 18 грудня 2009 року.

Згідно з відповіддю начальника Відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області від 15.08.2023 року на запит адвоката Боднарчук І.О., вбачається, що виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-4480/09 було відкрите 18 січня 2010 року. Згідно з розрахунком заборгованості, який здійснено відповідно до наданих боржником відомостей про доходи, заборгованість за період з 17.11.2009 року по 11.03.2023 року ( досягнення повноліття дітьми) становить 736 184 грн. 54 коп. За постановою державного виконавця у травні, червні та липні 2023 року було стягнуто частину заборгованості із заробітної плати боржника, тому заборгованість на дату відповіді становить 721 895 грн. 09 коп.

Виходячи зі змісту позовної заяви, заяви про забезпечення позову та поданих заявником доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки подана заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви - відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову відповідають із заявленим позовним вимогам та є співмірними.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України , розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 06 листопада 2023 року, тобто після досягнення повноліття усіма дітьми ( 11 березня 2023 року), на утримання яких за рішенням суду від 18 грудня 2009 року було стягнуто аліменти, та просить змінити визначений рішенням суду розмір аліментів за минулий час, починаючи з 20 вересня 2012 року, зменшивши його з частки від заробітку ( доходу), до 1/ 8 частки.

Звертаючись до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів, позивач одночасно заявляє позовні вимоги про звільнення його від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилається як на невірний підрахунок розміру заборгованості державним виконавцем, так і на відсутність його вини у виникненні заборгованості, оскільки про наявність судового рішення про стягнення аліментів йому відомо не було і стягувач протягом 13 років не повідомляла його про наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, що призвело до такої значної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 334/9179/21 (провадження № 61-7643св22) недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, обраний заявником спосіб забезпечення позову фактично зупинить виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року у справі № 2-4480/09, а відповідно до статті 150 ЦПК України зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні допускається виключно у випадку оскарження виконавчого документа.

Разом з тим, виконавчий документ № 2-4480/09, на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, позивачем у даному судовому провадженні не оскаржується.

Відповідно до висновків Верховного Суду в ухвалах від 23 березня 2020 року у справі № 757/34365/19, від 26 серпня 2020 року у справі № 950/2492/19 , «оскільки позивач звернувся в суд з позовом звільнити його від сплати аліментів та заборгованості за ними, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки і не оскаржував виконавчий документ, на підставі якого проводиться стягнення з нього аліментів на користь відповідача (матері дитини), апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення за виконавчим документом.»

Таким чином, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та заборона вчиняти реєстраційні дії, спрямовані на зміну власника об`єкта нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , та може бути реалізованим на погашення заборгованості під час здійснення виконавчого провадження, є неспівмірними заходами із заявленими позивачем вимогами, а тому доводи апеляційної скарги про те, що реалізація майна позивача, з метою погашення заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 буде порушувати права відповідача ОСОБА_4 та неповнолітньої дитини колегія суддів відхиляє.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано правову оцінку іншому виду забезпечення позову - заборонити вчинити певні дії, спрямовані на зміну власника нерухомого майна, належного позивачу, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам .

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 336/6509/18, з обставин справи слідує, що у позовній заяві ОСОБА_1 ставить питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, стягнутих раніше за рішенням суду на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке набрало законної сили та в установленому законом порядку не скасовано. Забезпечивши позов шляхом зупинення стягнення заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини за виконавчим листом, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті, тому ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову».

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та заборона вчиняти реєстраційні дії не відповідає завданню цивільного судочинства, заявленим позовним вимогам, предметом яких є зміна розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, та є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Боднарчук Інною Олексіївною - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 липня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.