Дата документу 23.07.2024 Справа № 335/6879/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6879/22
Провадження №22-ц/807/1249/24
Головуючий в 1-й інстанції Калюжна В.В.
УХВАЛА

23 липня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 29 березня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, - задоволено.

Визнано спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кошти за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 140 000 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання за договором позики від 28.02.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в розмірі 70 000 доларів США, що еквівалентно 2 559 200 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 901 (дванадцять тисяч дев`ятсот одна) гривня 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

В ході апеляційного перегляду справи сторони подали спільну заяву про укладення мирової угоди. Так, за текстом мирової угоди сторони зокрема просять визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок загальною площею 154,6 кв.м на земельній ділянці площею 355 кв.м., кадастровий номер :05:001:0376 за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 40,97 кв.м. і житловою площею 20.2 кв.м. Крім того, сторони просять визнати сплату ОСОБА_2 ОСОБА_1 суми у розмірі 25000 доларів США під час розгляду справи.

У затвердженні мирової угоди належить відмовити та продовжити судовий розгляд з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета cпору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За своїм змістом мирова угода - це угода, яка укладається між сторонами з метою припинення спору та вирішення всіх спірних питань, задля яких і було подано позов, на умовах, погоджених сторонами і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Якщо зміст мирової угоди між сторонами не стосується предмету спору, то така угода є цивільно - правовим договором, а не мировою угодою.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому. Укладення мирової угоди неможливе також і в тих випадках, коли ті чи інші відносини конкретно врегульовано законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Предметом спору у даній справі є визнання спільним боргом колишнього подружжя суми позики та стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, тобто предметом позову є кошти у певному розмірі. При цьому мирова угода, подана на затвердження, жодним чином не стосується такого предмету позову і не вирішує спір між сторонами. Затвердженням цієї мирової угоди сторони по суті намагаються вирішити питання щодо зміни права власності на нерухоме майно, та грошові кошти що їм належить шляхом ухвалення судового рішення, хоча подібні правовідносини врегульовуються шляхом укладання відповідних цивільно-правових договорів посвідчених нотаріально.

Таким чином надана сторонами мирова угода суперечить вимогам чинного законодавства, призводить до правової невизначеності у спірних правовідносинах, а тому така не може бути затверджена судом.

Керуючись ст.ст.207, 368, 381 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, укладеної 11 липня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Ухвала складена 25 липня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков