Справа № 713/2662/24
Провадження №2-о/713/184/24
РІШЕННЯ

іменем України

19.07.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Осокіна А.Л., за участю секретаря Колотило М.М.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за уточненою заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Калинчук Юлія Василівна, про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ковалюк Михайло Григорович,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , посилаючись на таке.

Заявник та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 27.07.1991 по 19.09.2023.

У період шлюбу сторони проживали в будинку, як й належав заявнику на праві приватної власності на підставі договору дарування по АДРЕСА_1 .

На даний час заявник проживає за іншою адресою. Заінтересована особа ОСОБА_2 не допускає заявника до вказаного будинку та не покидає його.

Заявник звернулась з відповідною заявою до Вижницького РВП. Але поліцією не вжито заходів щодо запобігання цьому.

На даний час заявник проживає тимчасово проживає в АДРЕСА_2 в приміщенні магазину який належить заявнику та заінтересованій особі ОСОБА_2 на праві спільно сумісної власності. Але заінтересована особа ОСОБА_2 чинить перешкоди заявнику у користуванні вказаним приміщенням, оскільки за його заявою вілкючено постачання електроенергії за вказаною адресою. Крім того ОСОБА_2 викрав касовий апарат зі вказаного приміщення та встановив решітку та замок для входу в приміщення.

Заявник зверталась до поліції із заявами про вчинення відносно неї економічного насильства. Але поліцією не вжито заходів запобігання цьому.

Крім того, ОСОБА_2 погрожує заявнику фізичною розправою.

Заявник вказує, що є ризики продовження економічного насильства відносно неї збоку заінтересованої особи.

Виходячи з викладеного заявник просить суд покласти на заінтересовану особу ОСОБА_2 на 6 місяців такі обов`язки:

-усунути їй перешкоди у користуванні будинком по АДРЕСА_1 ., зобов`язавши ОСОБА_2 покинути вказаний будинок;

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 1 км до місця проживання заявника по АДРЕСА_1 .

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 1 км до нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 .

Заява надійшла до суду 15.07.2024 о 13:46 год. та ухвалою суду від 15.07.2024 було відкрито провадження у справі; з врахуванням положень ст.128 ЦПК України призначено заяву до розгляду 18.07.2024 на 12:30 год.

В судому засіданні 18.07.2024 ОСОБА_3 подала уточнену заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судому засіданні 18.07.2024 заявив клопотання про вознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з необхідністю складення правової позиції щодо заявлених вимог.

Внаслідок цього розгляд справи відклався на 19.07.2024 на 13:30 год.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Калинчук Ю.В. уточнену заяву підтримала. Відмовилась від допиту свідка ОСОБА_4 . Обгрунтувати причини, наслідок яких ОСОБА_2 слід заборонити наближатись до житлового будинку та нежитлових приміщень не змогла.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні заяви. Вказував, що вважає, що житловий будинок із будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить йому та заявнику на праві спільної сумісної власності, оскільки він, перебуваючи у шлюбі, добудовував цей будинок. Тому він на даний час проживає в цьому житловому будинку. Внаслідок цього він звернувся до суду з позовом про розподіл спільного сумісного майна подружжя. Не погодився із тієї обставиною, що він не допускає до цього будинку заявника. Вказував, що доказів цьому - немає. І заявник може у будь-який час прийти до цього будинку. Вважає, що звернення заявника до поліції з приводу цього не є належним доказом цієї обставини.

Зазначив, що приміщення по АДРЕСА_2 належить йому та заявнику на праві спільної сумісної власності і він є співвласником цього приміщення. Тому він може туди заходити в будь-який час. Він дійсно повернув термінал до податкової служби, оскільки вважав, що цей термінал належить йому. Він дійсно звернувся до РЕМу із заявою про відключення постачання електроенергії в приміщенні по АДРЕСА_2 оскільки саме він укладав договорі про електропостачання. Але на даний час він шкодує про це, та вказує, що сама заявник, як співвласник, може укласти договір на електропостачання за вказаною адресою.

Його представник адвокат Ковалюк М.Г . підтримав позицію ОСОБА_2 , та крім того, зазначив, що надані представником заявника письмові пояснення ОСОБА_5 не є належним доказом у справі, оскільки суд має сприймати докази безпосередньо, при цьому а ні заінтересована особа, а ні суд не можуть задати ОСОБА_5 питання щодо його письмових пояснень.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 27.07.1991 по 19.09.2023. Вказане підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

З копії договору дарування від 27.12.1994 вбачається, що заявник ОСОБА_1 отримала у дар житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

З копії запиту з ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована приватним підприємцем.

З копії свідоцтва про право власності вбачається, що заінтересована особа ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 . Право власності набуте 25.12.2008.

Відповідно до ст..60 СК України вказане нежитлове приміщення належить заявнику та заінтересованій особі на право спільної сумісної власності.

З роздруківки з сайту Судова влада вбачається, що в провадженні Вижницького районного суду перебувала справа №713/2543/13-п відносно правопорушника ОСОБА_2 , яка надійшла до суду 04.11.2013.

З копії заяв заявника ОСОБА_1 на ім`я начальника Вижницького РВП В.Барбакара від 13.03.2024, від 29.04.2024 та від 01.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Вижницького РВП з приводу того, що заінтересована особа ОСОБА_2 перешкоджає їй користуватись житловим будинком та нежитловим приміщенням. Аналогічна інформація вбачається також з письмових пояснень ОСОБА_5 .

З повідомлення ОСОБА_1 начальника Вижницького РВП В.Барбакара вбачається, що в діях ОСОБА_2 , вказаних ОСОБА_1 у заяві - не вбачається ознак кримінальних правопорушень. Але є ознаки цивільних правовідносин.

З копії відповіді від 05.06.2024 Берегомеської селищної ради Вижнийького р-ну адвокату Калинчук Ю.В. вбачається, що електропостачання за адресою АДРЕСА_2 припинено за заявою ОСОБА_2 .

З копії постанови від 02.12.2013 Вижницького районного суду по справі №713/2543/13-п щодо невідомої особи вбачається, що невідома особа притягнення до відповідальності за ч.2 чт.191 КУпАП. При цьому представник заявника посилався на те, що суд має доступ до ЄРСР , тобто може самостійно перевірити вказану обставину.

При цьому аналізуючи посилання представника заявника адвоката Калинчук Ю.В. щодо того, що суд «має доступ до цієї інформації», тобто має доступ до ЄРСР та може самостійно з`ясувати дані про особу, яка притягнена до відповідальності вказаною постановою, суд зазначає таке.

Заявник представлений адвокатом Калинчук Ю.В., яка має право витребовувати всі необхідні докази для свого клієнта. Разом з тим в матеріалах справи інформація щодо неможливості отримання адвокатом копії постанови відсутня.

Така позиція узгоджується зі змістом ч.2 ст.350-4 ЦПК України, згідно якої У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Так, дійсно відповідно до ч.2 ст.294 ЦПК України З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Зазначена норма вказує на дискрецію суду щодо «можливості за власною ініціативою витребувати необхідні докази». І в кожному конкретному випадку має дискрецію щодо оцінювання необхідності витребувати докази за власною ініціативою. В даному конкретному випадку, посилання представника на те, що суд «може самостійно перевірити постанову» та встановити дані особи, що якої складено постанову, свідчать про те, що представник заявника, який являється адвокатом, перекладає на суд обов`язок щодо з`ясування необхідної представнику обставини. Тому з врахуванням вказаного, та за наявності у заявника представника, який є професійним адвокатом, перевірка судом в ЄРСР вказаної постанови могла б свідчити про перебирання судом на себе повноважень представника. А це, на думку суду є неприпустимим, та такі дії суду могли свідчити про упереджене відношення суду до заінтересованої особи, та, негативно б впливало на довіру до суду в цілому.

Крім того, на думку суду норми ч.2 ст.350-4 ЦПК України та ч.2 ст.294 ЦПК України є колізійними. При цьому ч.2 ст.350-4 ЦПК України є спеціальна у даному випадку. Тому саме вона підлягає застосуванню.

І оскільки, крім вказаного, заявник в особі свого представника не довів суду неможливість подати необхідну постанову, тому суд не буде здійснювати її перевірку в ЄРСР.

Крім того, представником заявника надано як доказ письмові пояснення ОСОБА_5 . Аналізуючи вказаний доказ, суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_5 не є учасником даної справи. Також, заявником не подано клопотання про його допит в якості свідка.

Письмові показання свідків не передбачені ні ст. 57 ЦПК України, а ні іншими статтями ЦПК України.

Виходячи з викладеного суд знаходить письмові пояснення ОСОБА_5 неналежним доказом у справі.

З копії виписки з ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований приватним підприємцем.

З копії податкового повідомлення-рішення від 05.04.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 встановлено податок на нерухоме майно.

З копій квитанцій про сплату за електропостачання від 20.12.2023, від 16.01.2-24 від 16.01.2024, 31.05.2024 вбачається, що вони видані на ім`я ОСОБА_2 про сплату за електроенергію за адресою АДРЕСА_3 .

З витягу зі сайту Судової влади вбачається, що в провадження Вижницького районного суду перебуває цивільна справа №713/2341/24 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

З відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться в приміщенні з різними товарами.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідивши представлені суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст.3 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Пунктом 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідальність за вчинення домашнього насильства передбачена ст.173-2 КУпАП.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно пункту 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Пунктом 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно п.п.4, 5 ч.1 ст.10 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

Отже, із заяви та доданих до неї документів вбачається, що заявник та заінтересована особа є колишнім подружжям та у них відбувається спір щодо користування житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 та нежитловим приміщенням по АДРЕСА_2 .

З приводу цього заявник зверталась у поліції

Разом з тим ознак будь-яких порушень з боку заінтересованої особи не було виявлено, і, як наслідок, не було застосовано терміновий обмежувальний припис.

Крім того, сама заінтересована особа ОСОБА_2 вказав, що допускає заявника до житлового будинку.

Щодо того, що ОСОБА_2 самостійно заходить до нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , суд зазначає, що він є співвласником цього приміщення, а тому можу тут знаходитись.

З приводу посилання заявника на те, що ОСОБА_2 викрав касовий апарат суд зазначає, що касовий апарат, який був зданий ОСОБА_2 до ДПС не належить заявнику.

Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа або її представник.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Частиною 3 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, під час судового засідання було встановлено, що між заявником та заінтересованою особою дійсно вже тривалий час існують неприязні відносини.

Разом з тим доказів того, що заявник дійсно являється потерпілою особо від дій ОСОБА_2 та їй спричиняється фізичне, психічне чи економічне насилля, а ОСОБА_2 являється кривдником щодо ОСОБА_1 - суду надано не було.

Доказів, що підтверджують порушення кримінальних справ, чи доказів щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля суду, також, не надано. Всі доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для застосування обмежувального припису відносно ОСОБА_2 ґрунтуються виключного на її поясненнях, які спростовуються поясненням самого ОСОБА_2 .

Зазначені у заяві обставини з приводу того, що ОСОБА_1 потерпає від фізичного, психічного чи економічного насилля з боку ОСОБА_2 - не підтверджені.

Наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що заява ОСОБА_2 є необґрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки з досліджених у судовому засіданні доказів не встановлено достатніх підстав вважати, що наявні ризики вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника ОСОБА_1 .

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.350-1 - 350-8 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Калинчук Юлія Василівна, про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 23.07.2024

Суддя Андрій ОСОКІН