Провадження №: 2/336/190/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Сайбель К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (правонаступника Акціонерного Товариства «КРЕДОБАНК») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних. Згідно п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Згідно пункту 6.3 Кредитного договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначений в п. 6.2 Кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п. п. 6.3.1-6.3.5 Кредитного договору.
Також позивач вказав, що 06.02.2020 року між АТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 (Позичальник) підписано Анкету-заяву № CL-261418 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .
Позивач, посилаючись на те, що у Анкеті-заяві № CL-261418 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети - заяви Позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, та таким, що не потребує згоди другого із подружжя, а також посилаючись на існуючу судову практику, вказав, що можливо залучити у якості співвідповідача другого з подружжя - ОСОБА_2 (те, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 підтверджено штампом та відповідним записом у паспорті Позичальника). Крім того, позивач вказує про те, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, не зважаючи на відсутність в заяві прямої вказівки на солідарну відповідальність, а тому ОСОБА_2 вказаний у позовній заяві як солідарний відповідач в справі.
Позивач зазначив, що Банк свої зобов`язання за Кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Добровільно Позичальник ОСОБА_1 заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим станом на 28.07.2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 380844, 74 грн., що складається із:
? заборговані оті за тілом кредиту 283363, 06 грн.,
Справа перебувала в провадженні судді Оріхівського районного суду Запорізької області Мінаєва М.М. з 30.09.2021 року.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 р. № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану. Справа надійшла 12.04.2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18.04.2023 р. справа передана на розгляд судді Боєву Є.С.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду від 26.04.2023 року цю справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.06.2023 року.
22.06.2023 р. слухання справи не відбувалося у зв`язку з тим, що суддя перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Судове засідання призначено на 23.08.2023 року.
23.08.2023 р. у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладено. Ухвалою суду від 23.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2023 року.
16.11.2023 р. розгляд справи відкладений на 05.02.2024 через неявку сторін.
05.02.2024 р. у зв`язку з неявкою сторін відкладено судове засідання на 11.04.2024 року.
11.04.2024 р. слухання справи не відбувалося у зв`язку з тим, що суддя перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Судове засідання призначено на 27.05.2024 року.
13.05.2024 року до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про залучення до участі в справі в якості правонаступника позивача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», у зв`язку з тим, що АТ «КРЕДОБАНК» відступив ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відповідно до договору факторингу № 2 від 21 грудня 2021 року свої права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за договором № CL-261418 від 06.02.2020 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та Позичальником - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .
27.05.2024 р. ухвалою суду задоволено заяву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Залучено до участі в справі за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості в якості правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Судове засідання відкладено на 29.07.2024 року.
29.07.2024 року в судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Владко Р.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, в заяві від 13.05.2024 року просив суд розглядати справу за відсутності представника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиву на позов не надали, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталися.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Судом встановлено, що 06.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного Товариства «КРЕДОБАНК`з Анкетою-заявою фізичної особи на отримання готівкового кредиту, того ж числа між сторонами укладений кредитний договір № CL-261418.
Відповідно до п. 1 кредитного договору банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в цьому кредитному договорі.
Згідно п. 2.1 кредитного договору Банк надав Позичальникові кредит у розмірі 300000 грн. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, термін кредитування до 03.02.2023 року.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п.2.4 кредитного договору.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних. Згідно п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
Згідно пункту 6.3 Кредитного договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначений в п. 6.2 Кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п. п. 6.3.1 - 6.3.5 Кредитного договору.
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Добровільно Позичальник ОСОБА_1 заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим станом на 28.07.2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 380844, 74 грн., що складається із:
? заборговані оті за тілом кредиту 283363, 06 грн.,
26.04.2021 року АТ «КРЕДОБАНК» направило відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості у розмірі 380844, 74 грн., однак вимога нею не отримана та повернута 13.05.2021 р. у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Тому банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, а в якості відповідачів позивач вказав двох солідарних відповідачів - Позичальника ОСОБА_1 та її чоловіка - ОСОБА_2 , посилаючись на існуючу судову практику стосовно того, що можливо залучити у якості співвідповідача другого з подружжя - ОСОБА_2 (те, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 підтверджено штампом та відповідним записом у паспорті Позичальника). Позивач вважає, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, не зважаючи на відсутність в заяві прямої вказівки на солідарну відповідальність, а тому ОСОБА_2 вказаний у позовній заяві як солідарний відповідач в справі. Також позивач вказав на те, що у Анкеті-заяві № CL-261418 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети - заяви Позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, та таким, що не потребує згоди другого із подружжя, тобто, на думку позивача, за цим зобов`язанням має відповідати подружжя в солідарному порядку.
Звернувшись до суду з цим позовом, АТ «КРЕДОБАНК» просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року у розмірі 380844, 74 грн., посилаючись на норми статей 61, 65 СК України.
АТ «КРЕДОБАНК» відступив ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відповідно до договору факторингу № 2 від 21 грудня 2021 року свої права вимоги за кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 .
Правонаступник позивача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в своїй заяві від 13.05.2024 року вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
Так, за статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу статей 509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`яззку. Зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.
Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою та другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У кредитному договорі № CL-261418 від 06.02.2020 року, підписаному сторонами, зазначені розмір кредиту, строк (термін) кредитування, загальні витрати за кредитом, розмір відсотків, орієнтована реальна річна процентна ставка, відсотків річних, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема визначено розмір пені та штрафи, а також сторони узгодили графік платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту.
Окрім того, як зазначено вище, згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
В якості письмових доказів позивач надав суду копії меморіальних ордерів № 7102393, № 7102401 та № 7102405 від 06.02.2020 року, з яких вбачається, що у безготівковій формі було перераховано на рахунок ОСОБА_1 всю суму кредиту, тобто, судом встановлено, що АТ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Отже, судом встановлено, що між АТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 існують договірні правовідносини, позивачем доведено наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання останнім, що призвело до виникнення заборгованості.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, АТ "КРЕДОБАНК", як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилався на те, що вказаний кредит був отриманий Позичальником ОСОБА_1 , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Правовий аналіз ч. 4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Судом встановлено, що у п. 2.4 кредитного договору № CL-261418 від 06.02.2020 року зазначено, що кредит надається ОСОБА_1 на поточні потреби.
Водночас, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що ОСОБА_1 укладала кредитний договір в інтересах сім`ї, а також, що кредитні кошти використані в інтересах сім`ї, а тому відсутні правові підстави кваліфікувати другого з подружжя, в даному випадку ОСОБА_2 як зобов`язану особу (боржника), а посилання позивача на те, що у Анкеті-заяві № CL-261418 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети - заяви Позичальник ( ОСОБА_1 ) підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, та таким, що не потребує згоди другого із подружжя, наразі свідчить про те, що інший з подружжя ( ОСОБА_2 ) не був обізнаний з діями своєї дружини щодо укладення нею кредитного договору.
Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для відповідача ОСОБА_2 , відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із останнього слід відмовити.
Щодо судових витрат.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог лише до відповідача ОСОБА_1 , то з неї підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5712, 67 грн.
Так, судом установлено, що 11 лютого 2019 року між АТ «КРЕДОБАНК» та адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» укладено договір про надання правової допомоги.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, матеріали справи не містять доказів узгодженого розміру правової (правничої) допомоги в рамках даного позову, детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а тому такі витрати є не доведеними позивачем, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від ціни позову, а саме 38 084, 474 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. 11, 15, 207, 509, 525, 526, 598, 610, 611, 622, 626, 628, 638, 1045, 1048-1050 ЦК України, ст. 65 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-285 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 380 844, 74 грн. заборгованості за кредитним договором № CL-261418 від 06.02.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» 5712, 67 грн. в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат по оплаті судового збору.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; тел. НОМЕР_4 .
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С. Боєв 29.07.24