РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1618/23

Номер провадження 2/495/753/2024

18 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання -Кракатиця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

17 червня 2017 року сторони по справі у Київському районному у місті у місті Одесі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в Одеській області уклали шлюб. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2017 року, актовий запис №2512. Подружні відносини між сторонами не склалися, сторони припинили шлюбні відносини наприкінці 2021 року, на теперішній час в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин між сторонами малолітній син ОСОБА_3 постійно проживає на перебуває на утриманні позивача. Оскільки відповідач, як батько не надає матеріальної допомоги на утримання спільного сина, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи серії Д3-90577-ф/л від 15.06.2022 року. Згідно довідки ПЗ ОДНЗ «Жирафенятко» від 26.08.2022 року вих. №97 малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує дитячий садочок «Жирафенятко». Із квитанцій ПриватБанку вбачається, що саме позивач ОСОБА_1 здійснює оплату за відвідування дитиною дитячого садочку в розмірі 1600 грн. щомісячно. Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітній є вихованцем Одеської філії Академії футболу для дошкільнят «Клуб Лева», що підтверджується довідкою директора зазначеного закладу. Із довідки також вбачається, що відвідування тренувань відбувається на підставі заяви №11991 від 26.10.2021 року до Публічної пропозиції Договору надання послуг фізичного виховання дітей, загальна вартість занять становить 7898 грн.. Як вбачається із заяви №11991 від 26.10.2021 року до Публічної пропозиції Договору надання послуг фізичного виховання дітей, він укладений ОСОБА_1 , що свідчить про оплату занять саме позивачем. Зазначане також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №11991 від 26.10.2021 року про сплату позивачем першого внеску за Договором. Позивачем ОСОБА_1 також було укладено Декларацію №0001-0908-ХЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відносно свого сина ОСОБА_4 . Тобто зазначені факти та докази підтверджують, що позивач, як мати самостійно займається вихованням та утриманням дитини. Позивач постійно турбується про здоров`я та розвиток свого сина, постійно відвідує лікарі, самостійно його лікує та несе витрати по його лікуванню. Згідно службової характеристики, виданої начальником 6 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, ОСОБА_1 працює прапорщиком служби цивільного захисту диспетчером 6 державної пожежно-рятувальної частини 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області, за період роботи зарекомендувала себе лише з позитивної сторони, здатною переносити психофізичні навантаження та труднощі служби, у спілкуванні з громадянами доброзичлива, чуйна, користується повагою серед керівного складу та особового складу підрозділу, дисциплінована, дисциплінарних стягнень не має. Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 15.06.2022 року, серії 10 АЖЖ №750024, ОСОБА_1 психіатричних протипоказань до виконання служби в ДСНС немає. Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 15.06.2022 року серії 10АЖЖ №731622 ОСОБА_1 наркологічні протипоказання до виконання служби в ДСНС не виявлено. Згідно довідки, виданої 6 державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 16.06.2022 року вих. №60266/131/04, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з вересня 2021 по травень 2022 року складає 245 001 грн.. Після припинення шлюбних відносин відповідач постійно чинить психологічних та фізичний тиск на позивача та на їх спільного сина ОСОБА_5 , його протиправна поведінка має негативні наслідки на психічний та психоемоційний стан дитини. Так, 23 травня 2022 року між сторонами відбулася сварка в результаті якої ОСОБА_2 в присутності малолітнього сина ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_1 головою об стіну. За даним фактом до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Після нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_1 звернулася до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня`ООР» де їй було встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста. Також на грунті неприязних відносин, по відношенню до ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_6 було вчинено домашнє насилля з боку родичів відповідача, а саме батько ОСОБА_2 побив сестру позивача, чим наніс їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що підтверджується відповідним консультаційним висновком. Вищезазначені дії були вчинені відповідачем та його родичами в присутності сина ОСОБА_5 , що нанесло дитині психологічну травму, він постійно плакав, боявся присутності батька, не хотів з ним спілкуватися. Крім того, відповідач постійно пиши на позивача необгрунтовані заяви, негативного змісту, як за місцем роботи позивача так і до правоохоронних органів. При цьому, відповідач жодним чином не цікавиться здоров`ям та життям сина, не приділяє належного уваги та турботи, відсторонився від обов`язку по його утриманню. Враховуючи зазначене, позивачзмушена звернутися до суду з відповідним позовом в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина з нею, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 16.02.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 11.09.2023 року змінено назву третьої особи з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 06.11.2023 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 22.02.2024 року справа прийнята до свого провадження та призначена до судового розгляду.

22.03.2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача та позивач у судове засідання не зявились, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено, що 17 червня 2017 року сторони по справі у Київському районному у місті у місті Одесі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в Одеській області уклали шлюб.

Від шлюбу мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2017 року, актовий запис №2512.

Подружні відносини між сторонами не склалися, тому наприкінці 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, на теперішній час в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи серії Д3-90577-ф/л від 15.06.2022 року та на перебуває на утриманні позивача.

Оскільки відповідач, як батько не надає матеріальної допомоги на утримання спільного сина, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина.

Згідно довідки ПЗ ОДНЗ «Жирафенятко» від 26.08.2022 року вих. №97 малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує дитячий садочок «Жирафенятко». Із квитанцій ПриватБанку вбачається, що саме позивач ОСОБА_1 здійснює оплату за відвідування дитиною дитячого садочку в розмірі 1600 грн. щомісячно.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітній є вихованцем Одеської філії Академії футболу для дошкільнят «Клуб Лева», що підтверджується довідкою директора зазначеного закладу. Із довідки також вбачається, що відвідування тренувань відбувається на підставі заяви №11991 від 26.10.2021 року до Публічної пропозиції Договору надання послуг фізичного виховання дітей, загальна вартість занять становить 7898 грн.. Як вбачається із заяви №11991 від 26.10.2021 року до Публічної пропозиції Договору надання послуг фізичного виховання дітей, він укладений ОСОБА_1 , що свідчить про оплату занять саме позивачем. Зазначане також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №11991 від 26.10.2021 року про сплату позивачем першого внеску за Договором.

Позивачем ОСОБА_1 також було укладено Декларацію №0001-0908-ХЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відносно свого сина ОСОБА_4 .

Тобто зазначені факти та докази підтверджують, що позивач, як мати самостійно займається вихованням та утриманням дитини.

Позивач постійно турбується про здоров`я та розвиток свого сина, постійно відвідує лікарі, самостійно його лікує та несе витрати по його лікуванню.

Згідно службової характеристики, виданої начальником 6 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, ОСОБА_1 працює прапорщиком служби цивільного захисту диспетчером 6 державної пожежно-рятувальної частини 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області, за період роботи зарекомендувала себе лише з позитивної сторони, здатною переносити психофізичні навантаження та труднощі служби, у спілкуванні з громадянами доброзичлива, чуйна, користується повагою серед керівного складу та особового складу підрозділу, дисциплінована, дисциплінарних стягнень не має.

Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 15.06.2022 року, серії 10 АЖЖ №750024, ОСОБА_1 психіатричних протипоказань до виконання служби в ДСНС немає.

Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 15.06.2022 року серії 10АЖЖ №731622 ОСОБА_1 наркологічні протипоказання до виконання служби в ДСНС не виявлено.

Згідно довідки, виданої 6 державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 16.06.2022 року вих. №60266/131/04, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з вересня 2021 по травень 2022 року складає 245 001 грн.

Після припинення шлюбних відносин відповідач постійно чинить психологічних та фізичний тиск на позивача та на їх спільного сина ОСОБА_5 , його протиправна поведінка має негативні наслідки на психічний та психоемоційний стан дитини. Так, 23 травня 2022 року між сторонами відбулася сварка в результаті якої ОСОБА_2 в присутності малолітнього сина ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_1 головою об стіну. За даним фактом до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Після нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_1 звернулася до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня`ООР» де їй було встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста. Також на грунті неприязних відносин, по відношенню до ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_6 було вчинено домашнє насилля з боку родичів відповідача, а саме батько ОСОБА_2 побив сестру позивача, чим наніс їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що підтверджується відповідним консультаційним висновком. Вищезазначені дії були вчинені відповідачем та його родичами в присутності сина ОСОБА_5 , що нанесло дитині психологічну травму, він постійно плакав, боявся присутності батька, не хотів з ним спілкуватися. Крім того, відповідач постійно пиши на позивача необгрунтовані заяви, негативного змісту, як за місцем роботи позивача так і до правоохоронних органів. При цьому, відповідач жодним чином не цікавиться здоров`ям та життям сина, не приділяє належного уваги та турботи, відсторонився від обов`язку по його утриманню.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської області від 11.10.2023 року №01-05-3/425вх доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд встановив, що матірю створено належні умови для виховання та розвитку дитини та виходячи із найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи у тому числі право дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Анісімова Н.Д.