Справа № 199/1779/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника позивача про роз`яснення судового рішення заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року по цивільній справі №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищевказаною заявою про роз`яснення судового рішення, яку мотивував тим, що за наслідками розгляду по суті цивільної справи №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) 27 січня 2022 року було ухвалено заочне рішення суду, яким позов задоволено частково шляхом визнання припиненою іпотеки нерухомого майна за відповідним іпотечним договором, а також вирішено зняти заборону на відчуження іпотечного майна. У травні 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Якуби О.А. з приводу виконання означеного заочного рішення суду, однак приватний нотаріус не вважає вказане рішення суду достатньою підставою для вчинення реєстраційних дій із припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав та виключення відповідного запису із Державного реєстру іпотек. Натомість, представник позивача стверджує, що прийняте судом рішення відповідно до вимог закону та правових позицій Верховного Суду є підставою для виключення відповідного запису про іпотеку із Державного реєстру іпотек. З цих підстав представник позивача звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив роз`яснити рішення суду щодо того чи є припинення іпотеки підставою для нотаріуса для припинення іпотеки у Державному реєстрі прав та виключення відповідного запису із Державного реєстру іпотек.

У відповідності до ст.271 ч.3 ЦПК України розгляд заяви про роз`яснення судового рішення здійснюється без виклику учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про роз`яснення судового рішення, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на відчуження нерухомого майна. За наслідками розгляду вказаної цивільної справи судом 27 січня 2022 року було ухвалено заочне рішення суду, яким позовні вимоги задоволено частково та вирішено: визнати припиненою іпотеку нерухомого майна житлового будинку загальною площею 66 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , за Договором іпотеки №0/1 від 28 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А. за реєстровим №1598, укладеним між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (). Зняти заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку загальною площею 66 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м, що розташований за адресою м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ), накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А. з реєстровим №1599 у зв`язку із укладенням Договору іпотеки №0/1 від 28 березня 2007 року. Вказане заочне рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

При наведенні обґрунтування результату розгляду цивільної справи №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) та прийнятого у ній заочного рішення, зокрема можливості часткового задоволення позовних вимог та застосування відповідного способу захисту, судом в мотивувальній частині свого заочного рішення наведено сталу та обов`язку для врахування правову позицію Верховного Суду, викладену у низці постанов від 14 лютого 2018 року по справі №910/16461/16, від 14 листопада 2018 року по справі № 500/4127/16-ц, від 26 січня 2022 року по справі №127/26402/20, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 17 квітня 2018 року по справі №522/407/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі №711/4556/16-ц. Відповідно до такої правової позиції у аналогічних до спірних правовідносинах сторін належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Така правова позиція знайшла своє подальше підтвердження, розвиток і втілення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2022 року по справі №462/5368/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року по справі №278/2290/20, від 24 травня 2024 року по справі №757/4355/23-ц, відповідно до яких ст.16 ЦК України не передбачає способом захисту права та інтересу визнання договору припиненим. Позовна вимога про визнання договору поруки припиненим є неналежним способом захисту прав та інтересів поручителя, який стверджує про зміну основного зобов`язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його ж відповідальності. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України). Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу у юридичній визначеності. Застосування такого способу захисту інтересу є належним лише тоді, якщо юридична невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захисту його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше. За цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.

Спираючись на вищевказану правову позицію, судом при ухваленні заочного рішення у цивільній справі №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) і було викладено резолютивну частину шляхом зазначення про припинення іпотеки певного нерухомого майна, що виникла на підставі певного договору іпотеки, а також вирішено зняти заборону відчуження іпотечного нерухомого майна на цій підставі.

Роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим, резолютивна частина такого судового рішення припускає кілька варіантів тлумачення, зокрема в силу складності викладення змісту, наявність двозначних формулювань/висновків тощо, і це ускладнює його реалізацію. При цьому, судове рішення, яке підлягає роз`ясненню має бути таким, що набрало законної сили, а також ще не виконане або не закінчився строк для пред`явлення його до виконання. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини судового рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до судового рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну судового рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття судового рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд відмовляє в роз`ясненні судового рішення.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене та керуючись наведеною правовою позицією щодо підстав та способу роз`яснення судового рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про роз`яснення заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року по цивільній справі №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22), оскільки зміст резолютивної частини такого заочного рішення суду щодо вирішення позовних вимог є чітким та зрозумілим, не допускає двозначного тлумачення, відповідає усталеній судовій практиці щодо належного та ефективного способу захисту у спірних правовідносинах як на час ухвалення такого заочного рішення суду, так і на час розгляду заяви про його роз`яснення. Крім того, з огляду на вищевикладене мотивування заяви представника позивача про роз`яснення судового рішення фактично свідчить не про незрозумілість тексту конкретного заочного рішення суду від 27 січня 2022 року, а про наявність протиріч між стороною позивача та приватним нотаріусом ДМНО Якуба О.А. щодо способу виконання як безпосередньо заочного рішення суду від 27 січня 2022 року, так даної категорії судових рішень взагалі у аналогічних правовідносинах, що не може бути усунуто шляхом роз`яснення судового рішення.

Разом з тим, з огляду на наявність складнощів щодо виконання заочного рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр речових прав) складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Згідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, окрім іншого, обтяження речових прав на нерухоме майно іпотека.

Нормою ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться, в тому числі, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Частиною 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених п.1 ч.7 ст.37 цього Закону (тобто визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України).

Отже, зі змісту викладених норм законодавства слідує, що за загальним правилом запис про обтяження нерухомого майна іпотекою, навіть внаслідок визнання судом своїм рішенням такої іпотеки припиненою, не може бути вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або з Державного реєстру іпотек, як невід`ємної складової Державного реєстру речових прав. Відповідний державний реєстратор на підставі судового рішення про припинення іпотеки лишень вносить відповідні відомості про припинення існуючого обтяження, а не вилучає сам запис про раніше накладене обтяження. Виключенням із цього загального правила є підстави, передбачені п.1 ч.7 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однак такі підстави у спірних правовідносинах сторін по цивільній справі №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258, 261, 263, 268, 271, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення судового рішення заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року по цивільній справі №199/1779/21 (провадження №2/199/133/22) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на відчуження нерухомого майна відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Авраменко