ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/1824/23
Номер провадження 22-ц/818/281/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року в складі судді Жорняка О.М. у справі № 619/1824/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі- АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Позов мотивовано тим, що 24 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договором № , за умовами якого останньому надано кредит у сумі 207 031,31 грн на 36 місяців зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 3,00 % від суми кредиту

20 вересня 2021 року на підставі Договору факторингу № 200921 права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено АТ «ТАСКОМБАНК».

Зважаючи, що відповідач не виконував зобов`язання за кредитним договором, станом на 31 березня 2023 року заборгованість за кредитним договором № від 24 лютого 2021 року становить 239 201, 02 грн, з яких:

заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 154 233,47 грн;

заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 16,53 грн;

заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 84 951, 02 грн.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «ТАСКОМБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 239 201,02 грн та судові витрати.

ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому він частково визнав позов щодо заборгованості у розмірі 152 393, 84 грн.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не обґрунтовано заборгованість у розмірі 239201,02 грн. Вказував, що ним вносились кошти в рахунок погашення заборгованості, проте зазначені платежі позивачем враховано не було.

Відповідно до умов договору він мав сплатити суму у розмірі 223 593, 84 грн строком до 07 березня 2024 року. На виконання умови договору ним сплачувалися кошти, проте частина квитанцій була втрачена. У відповідача є наявними квитанції про проведені оплати по кредитному договору на суму 71 200 грн, а тому неповернута сума становить 152 393, 84 грн.

Договір про відступлення права вимоги, укладений між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» порушує його права та є недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитом за договором № від 24 лютого 2021 року.

Також, АТ «ТАСКОМБАНК» не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та не містять його підпису

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року позов АТ «ТАСКОМБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ«ТАСКОМБАНК» заборгованість в розмірі 239201,02 грн та 3588,02 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

30 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло Олександр Вікторович на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким зменшити розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, до 152 393,84 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказі на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором саме у розмірі 239 201,02 грн.

Вказував, що за час користування кредитним коштами він здійснював платежі для погашення заборгованості, проте не зберіг усі платіжні доручення та судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволення клопотання про витребування в АТ «ТАСКОМБАНК» квитанцій.

Зазначав, що він належним чином не був повідомлений про зміну кредитора.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 24 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого позичальнику було надано грошові кошти в сумі 207 031,31 грн строком на 36 місяців зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 3,00 % від суми кредиту (а.с. 8-10).

20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги, в т.ч. за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-25).

На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, АТ «ТАСКОМБАНК» сплачено суму фінансування у розмірі 214388525,17 грн (а.с. 32).

20 лютого 2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» направлено ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про дострокового повернення коштів за кредитним договором в зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань (а.с.77-78).

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № від 24 лютого 2021 року, станом 31 березня 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмір 239 201, 02 грн, з яких:

заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 154 233,47 грн;

заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 16,53 грн;

заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 84951, 02 грн (а.с. 54).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина1 статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги АТ «Таскомбанк» доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для стягнення заборгованості за Кредитним договором, яка утворилася внаслідок неналежного невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Доводи ОСОБА_1 про те, що дійсним обсяг заборгованості становить 152 393,84 грн спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з умов договору, загальні витрати за кредитом 229063,52 грн орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить - 430 660,19 грн. Зважаючи, що сторони обумовили реальну проценту ставку річних 65,49 %, то при визначенні розміру заборгованості відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості обумовлений тільки фактично отриманими коштами (а.с.7 - 11).

Також, як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору № від 24 лютого 2021 року станом на 31 березня 2023 року при визначенні розміру заборгованості АТ «ТАСКОМБАНК» було враховано, що позивачем внесена в рахунок погашення заборгованості 71190,61 грн (40074,69+31115,92), що відповідає платіжним дорученням, долученим відповідачем до відзиву.

Також, вказані платіжні доручення адресовані на ім`я саме АТ «ТАСКОМБАНК», а тому суд вважає доводи відповідача про непоінформованість про зміну кредитора необґрунтованими.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна