Справа № 758/37/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2024 року місто Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Оболонської Ю.С.,
за участю: представника позивача - адвоката Горбаченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплачених грошових коштів за договором доручення, -
У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором доручення №05-05/2019 в сумі, еквівалентній 9 000 доларів США.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 травня 2019 року між нею та відповідачем було укладеного договір доручення №05-05/2019, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався вчинити від імені та за рахунок позивача повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних послуг по пошуку Позикодавця протягом 10 (десяти) банківських днів із дня підписання даного договору для отримання визначеною позивачем третьою особою позики, з оформленням (підписанням) Договору Позики та Договору Іпотеки, під іпотеку майнових прав на об`єкти нерухомості. Умови позики повинні були бути не гірші, ніж: сума позики - 732 441 (сімсот тридцять дві тисячі чотириста сорок один) долар США 00 центів, термін позики - 36 (тридцять шість) місяців. Позивач свої зобов`язання, які були покладені на неї згідно умов договору виконала в повному обсязі, а саме сплатила відповідачу винагороду за виконання доручення у сумі 238 230 (двісті тридцять вісім тисяч двісті тридцять) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США на дату підписання договору доручення №05-05/2019 була еквівалентною 9 000 (дев`яти тисячам) доларів США. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, доручення не виконав, про наявність обставин, які перешкоджали виконанню договору доручення не повідомив та доказів того, що порушення договору сталось не з його вини не надав, що, як наслідок, призвело до безпідставно набуття відповідачем та збереження без достатньої правової підстави коштів у розмірі 9 000 доларів США, котрі були сплачені позивачем на виконання умов договору як грошова винагорода.
Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.01.2024 року з призначенням розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.223 ч. 1, ст. 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 25 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладеного договір доручення №05-05/2019 за умовами якого Повірений (відповідач) зобов`язався вчинити від імені та за рахунок Довірителя (позивача) повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних послуг по пошуку Позикодавця протягом 10 (десяти) банківських днів із дня підписання цього Договору для отримання визначеною позивачем третьою особою, а саме ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Прилуцьким МРВ УМВС України в Чернігівській області 26 грудня 2001 року, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , позики, з оформленням (підписанням) Договору Позики та Договору Іпотеки, під іпотеку майнових прав на об`єкти нерухомості, а саме: майнові права на нежитлове приміщення №2К, загальною площею 176,53 кв.м, що знаходиться за будівельною (проектною) адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; майнові права на нежитлове приміщення №6К, загальною площею 649,61 кв.м, що знаходиться за будівельною (проектною) адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 .
Відповідно до пункту 1.4. договору умови позики повинні були бути не гірші, ніж: сума позики - 732 441 (сімсот тридцять дві тисячі чотириста сорок один) долар США 00 центів; термін позики - 36 (тридцять шість) місяців.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що Довіритель зобов`язується при підписанні цього Договору сплатити Повіреному грошову винагороду у сумі 238 230 (двісті тридцять вісім тисяч двісті тридцять) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США є еквівалентно 9 000 (дев`ять тисяч) доларів США 00 центів, та відшкодувати додаткові витрати (якщо вони були) Повіреного, які ним понесені у зв`язку з виконанням доручення.
Офіційний курс НБУ гривні до долара США в день підписання даного Договору становив: 26,47 гривень за один долар США.
Підписання цього договору Повіреним підтверджує факт одержання ним від Довірителя грошової винагороди.
Свої зобов`язання за вказаним вище договором позивач виконала у повному обсязі, сплативши визначену договором суму винагороди відповідачу.
Натомість відповідач взяті на себе згідно з договором зобов`язання не виконав, передбачених пунктом 1.1. договору дій та у встановлені вказаним пунктом договору строки, а саме до 07 червня 2019 року не вчинив, про наявність обставин, які перешкоджали відповідачу виконанню договору доручення позивача не повідомив та доказів того, що порушення договору сталось не з вини відповідача не надав.
Позивачем на адресу відповідача направлялось 01 грудня 2023 року повідомлення-вимога від 30 листопада 2023 року з проханням повернути у строк до 12 грудня 2023 року сплачені за договором доручення кошти, а саме грошової винагороди Повіреного. Проте відповідач вимоги позивача не задовольнив сплачених грошових коштів не повернув.
Нормами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Згідно із ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.
Згідно із ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.
Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором доручення виконала, сплативши відповідачу обумовлену договором грошову винагороду за виконання доручення у розмірі 9000,00 доларів США.
Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що тлумачення абзацу першого частини першої статті 1046, абзацу першого частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики.
Це підтверджується використанням таких формулювань: "зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості" (абзац перший частини першої статті 1046 ЦК України); "позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)" (абзац перший частини першої статті 1049 ЦК України).
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказувала, що у пунктах 47, 55 постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 14-134цс18 зроблено висновок, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, тобто Великою Палатою Верховного Суду допускається стягнення боргу в іноземній валюті, при цьому не здійснено відступу від постанови Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором доручення (п.1.1 договору) не виконав, належних і достатніх доказів, які спростовують, що неможливість виконання доручення та, відповідно, невиконання умов договору, сталось не з його вини суду не надав. Тому суд вважає ці обставини доведеними.
З огляду на викладене вище, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині виконання доручення, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення відповідачем сплаченої йому позивачем винагороди за виконання доручення.
Судом встановлено, що у договорі доручення зобов`язання виражене в іноземній валюті у доларах США. З урахуванням викладеного, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі, еквівалентному за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 9000,00 доларам США, а саме, у розмірі 365 760,00 грн.(1 долар США = 40,64 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 3 347 грн. 10 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 1000, 1003-1007 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 133, 141, 223, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплачених грошових коштів за договором доручення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти сплачені за договором доручення № 05-05/2019 від 25.05.2019 р. у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларам США, що еквівалентна 365 760,00 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 347 (три тисячі триста сорок сім) грн. 10 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Н. М. Ларіонова