Справа № 485/404/24
Провадження №2/485/158/24
Рішення

іменем України

31 липня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Снігурівка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 01 грудня 2023 року, з неї утримуються аліменти на користь відповідача на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щоміячно, починаючи з 30 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2021 року розірвано шлюб з позивачем. Про наявість судового наказу та судового рішення їй не було відмо. ОСОБА_5 проживала з нею в АДРЕСА_1 та навчалася у 7-му класі Великокоровинецького ліцею Чуднівської міської ради з 01 вересня 2011 року. У 2023 році відповідач забрав дочку спочатку до м. Шепетівка Хмельницької області, де він тимчасово перебував, потім з дочкою повернувся до с. Івано-Кепине Миколаївської області. Згоди на її постійне місце проживання з батьком вона не надавала. Про те, що з неї стягнуті аліменти на дочку ОСОБА_6 дізналася від державного виконавця, який поввідомив в телефонному режимі про нарахування заборгованості в розмірі по 3000,00 грн щомісяця та блокування її рахунку в Приватбанку. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила доньку ОСОБА_7 . З батьком дитини в зареєстрованому шлюбі не перебуває та спільно не проживає. В даний час вона проживає разом з новонародженою дитиною в чужому будинку в с. Великі Коровинці Житомирського району, власного житла не має. Її доходи складаються з допомоги на дитину в сумі 860,00 грн щомісячно та соціальної допомоги як внутрішньо переміщеній особі в сумі 2000,00 грн щомісячно. Інших доходів не має, працювати не має можливості у зв"язку з доглядом за дитиною до трьох років. Вона не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному у судовому наказі від 01 грудня 2023 року на утримання дочки ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 з 1/4 частини до 1/10 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач позов не визнав, просив у задоволенні відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що з 08 вересня 2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2021 року (а.с. 15-16).

Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 .

За судовим наказом Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2023 року, з позивачки на користь відповідача утримуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) матері, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.17).

Позивачка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , однак будучи зареєстрованою як внутрішньо-переміщена особа фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 12 липня 2022 року № 1822- про взяття на облік (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила доньку ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9) та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що у неї змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в неї народилася донька, яку вона виховує одна, вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, її бюджет складається із соціальної допомоги на дитину та соціальної допомоги внутрішньо переміщеної особи.

Отже, на утриманні позивачки перебуває ще одна дитина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сімейний стан позивачки змінився у зв`язку з народженням доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Народження дитини, відповідно до положень статті 192 СК України, є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивачки, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

Судом встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

Наведене узгоджується з висновком, який викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року (справа 727/1599/22).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, вимог розумності та справедливості, враховуючи інтереси обох дітей позивачки, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 підлягають задоволенню частково, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів позивачки до 1/6 частки її доходів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у розмірі меншому ніж 1/6 частини заробітку (доходу), зокрема позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності доходів на теперішній час та скрутного матеріального становища. Також позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона сама виховує дитину та/чи батько дитини не сплачує аліменти на її тримання.

При цьому, суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів визначений судовим наказом Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2023 року, що утримуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 01 серпня 2024 року.

Суддя О. В. Соловйов