справа № 563/1801/23
У Х В А Л А

14 серпня 2024 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

представника позивача, адвоката Меркулова С.А.

представника відповідача, адвоката Вітошка Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець, в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача, адвоката Вітошка Ю.Г. про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

В провадженні Корецького районного суду Рівненської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Представником відповідача, адвокатом Вітошком Ю.Г. в судовому засіданні подано заяву про відвід судді Сірака Д.Ю. Подана заява мотивована наступним.

Заявник, зокрема, вказує, що 23 липня 2024 року, не зважаючи на прохання відповідача, особисто приймати участь у розгляді справи, суд відклав розгляд справи лише на 30.07.2024, тобто обмежив доступ до правосуддя ОСОБА_2 , який перебуває на території Донецької області та виконує бойові завдання пов?язані із захистом суверенітету та територіальної цілісності України. Зазначив, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередно участь у судовому процесі, або бути позбавленим такого права. Посилається також на неналежне повідомлення ОСОБА_2 про дату та час судового засідання, чим останній був позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до правосуддя, не відклав розгляд справи та не надав стороні відповідача можливості оскарження ухвали суду, що також є обмеженням сторони на доступ до правосуддя. Крім того, 18 березня 2024 року, також була прийнята ухвала, якою суд вирішив відмовити представнику ОСОБА_2 у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів, до спільного розгляду з первісним позовом. В зазначеній вище ухвалі, судом було зазначено, що «Ухвала оскарженню не підлягає». Проте, ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Ненадання стороні Відповідача можливості оскарження ухвали суду, по своїй суті є обмеженням сторони на доступ до правосуддя Також, 14 серпня 2024 року головуючий суддя Сірак Д. повторно обмежив відповідача ОСОБА_2 в доступі до правосуддя, оскільки останній не отримав судову повістку. Судом було озвучено вступну та резолютивну частину ухвали про відмову в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку, а саме строку на подання зустрічної позовної заяви. Повний текст вказаної вище ухвали станом на 14.08.2024 оголошений судом не був. На прохання представника відповідача надати повний текст ухвали суду з метою апеляційного оскарження, судом було безпідставно обмежено доступ відповідача до правосуддя. Тобто головуючий суддя прийняв ухвалу, оголосив лише вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст зазначеної ухвали буде оголошено в інший день.

Представник позивача, адвокат Меркулов С.А. в судовому засіданні щодо поданої заяви про відвід судді заперечив. В задоволенні заяви просив відмовити та продовжити слухання справи. Поданою заявою представник відповідача намагається лише затягнути розгляд справи. Жодних належних підстав для відводу судді немає.

Перевіривши доводи заяви представника відповідача, заслухавши думку представника позивача суд вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява про відвід судді Сірака Д.Ю, була заявлена в судовому засіданні, а тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частини 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово неупереджений передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивною.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції неупередженість ( безсторонність ) судді , а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (І) об`єктивним критерієм , який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (ІІ) суб`єктивним критерієм, який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача . У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивними (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене . Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи відводу фактично зводяться до незгоди адвоката Вітошка Ю.Г. з діями головуючого судді під час судового засідання та процесуальними рішеннями суду при розгляді цієї справи(відмова у задоволенні клопотань сторони, незгода з визначеними датами судового засідання, а також щодо довільного тлумачення стороною підстав для апеляційного оскарженння процесуальних рішень), що в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Дій, які б свідчили про упередженість судді та ведення судового процесу на користь протилежної сторони, не встановлено. Доводи заявленого адвокатом Вітошком Ю.Г. відводу судді при розгляді цієї справи є безпідставними та не доведеними.

Вказані представником відповідача обставини, не є підтвердженням упередженості та необ`єктивності судді під час розгляду справи.

Будь-яких інших обставин, які згідно ст. 36 ЦПК України кваліфікуються як підстави для відводу, адвокатом Вітошком Ю.Г. не наведено та судом не встановлено.

За таких обставин у задоволенні заяви адвоката Вітошка Ю.Г. про відвід судді у складі головуючого судді Сірака Д.Ю. від розгляду справи необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-40, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Вітошка Юрія Георгійовича про відвід судді Сірака Д.Ю. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя