Номер провадження 2/754/3887/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі - Сарнавському М.О.

за участі представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншупанс Груп» звернулось до відповідача ОСОБА_2 з позовом про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2018 року між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ Селтік» укладено Договір № АК-9105026, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 . 28.03.2019 року о 23 год. 55 хв. в м. Києві на по вул. Голосіївській, 13-В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 34665,05 грн. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 34665,05 грн. Винним в даній ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 . Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоди за страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 34665,05 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено.

30.04.2024 через «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гирявець М.М. надійшла заява про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м.Києва від 19.10.2023 року.

Протоколом передачі від 30.04.2024 судову справу передано судді Панченко О.М.

Ухвалою суду від 01.05.2024 року ОСОБА_2 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято подану представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Гирявець М.М. про перегляд заочного рішення від 19.10.2023 року у справі №754/11656/23 за позовом ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.05.2024 клопотання представника відповідача - адвоката Гирявець М.С. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

06.05.2024 через «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гирявець М.М. надійшла заява про застосування строку позовної давності до позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 24.07.2019 р., що підтверджується копією платіжного доручення №3Р61093 від 24.07.2019 р., яке є у матеріалах справи, перебіг строку позовної давності небхідно обчислювати з цієї дати. Позовна заява про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП була подана Позивачем до ОСОБА_2 23.08.2023 року, про що свідчить вхідний номер канцелярії Деснянського районного суду №37558 від 23.08.2023 на позовній заяві, тобто із пропущеним трирічним строком позовної давності, оскільки виплата страхового відшкодування здійснена 24.07.2019 року, і такий строк обчислюється з цієї дати.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 13.05.2024 заяву подану представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом - Гирявець Мариною Миколаївною про перегляд заочного рішення суду від 19.10.2023 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено. Заочне рішення суду від 19.10.2023 року по згаданій вище цивільній справі - скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.05.2024 через «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гирявець М.М. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначно, що позивач грубо порушив строк подачі данного позову до суду, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.05.2024 через «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Гирявець М.М. подано заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.06.2024 року клопотання представника відповідача - адвоката Гирявець М.С. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

14.06.2024 на електронну адресу суду від представника позивача надійшли пояснення по справі в яких, ознайомившись із доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач заперечує проти них в повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідно до Указу Президента України №6/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Разом з цим, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві і перехідні положення « Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.. 257, 259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст..257 ЦПК України в межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди в порядку регресу продовжено. Отже, на момент подання позову, Представником Відповідача, строки позовної давності, які були передбачені ст.257-259, 362,559,681,728,786,1293 ЦК України були продовжені на період воєнного стану. Відтак, твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними та не обґрунтованими.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача - ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Вислухавши думку представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2018 року між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ Селтік» укладено Договір № АК-9105026, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 .

28.03.2019 року о 23 год. 55 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом в м. Києві на по вул. Голосіївській, 13-В, не переконався, що це буде безпечним. І скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, ОСОБА_2 , будучи причетним до даної ДТП, з місця пригоди зник.

В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 34665,05 грн., що підтверджується Страховим актом № 01 від 23.07.2019 року.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншупанс Груп» на підставі Страхового акту № 01 від 23.07.2019 року та розрахунку страхового відшкодування від 23.07.2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34665,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р061093 від 24.07.2019 року.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Підпунктом ґ) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншупанс Груп» про відшкодування шкоди в розмірі 34665,05 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що ж до клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регрес ним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Згідно ст. 260 ЦК України обчислення позовної давності відбувається за загальними правилами визначення строків, встановлених ст.ст.253, 254, 255 ЦК України.

Відповідно до Указу Президента України №6/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Разом з цим, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві і перехідні положення « Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257, 259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст.257 ЦПК України в межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди в порядку регресу продовжено.

Отже, на момент подання позову, строки позовної давності, які були передбачені ст.257-259, 362,559,681,728,786,1293 ЦК України були продовжені на період воєнного стану.

Відтак, твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними та не обґрунтованими, а отже суд їх не бере до уваги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 257-260, 263-265 ЦПК України, ст. 256-257, 260-261, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"" () 34 665 грн. 05 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 2 684.00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.07.2024 року.

Головуючий О.М. Панченко