Провадження № 22-ц/801/1717/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 рокуСправа № 127/17760/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/17760/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024, ухвалене у складі судді Бессараб Н. М. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 7.06.2024, -

в с т а н о в и в :

19.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх № 47594) до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 2.11.2023 /т. 1 а. с. 94-101/, просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 припинити дії направленні на позбавлення прав ОСОБА_1 щодо користування квартирою АДРЕСА_1 , усунувши перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою шляхом його вселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на початку 2021 року позивач познайомився з ОСОБА_5 у зв`язку із наданням медичної допомоги її доньці ОСОБА_6 . З того часу вони почали часто спілкуватися, бачитися та разом проводити час. Дитина ОСОБА_6 почала відноситися до позивача як до свого батька. ОСОБА_5 була єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У травні 2021 року з дозволу власниці квартири, вони почали проживати разом однією сім`єю, вести спільний побут, організовуючи своє життя, роботу, навчання та відпочинок. 15.01.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача ОСОБА_5 померла.

Позивач зазначає, що до смерті дружини він був членом її сім`ї та з її дозволу вселився і проживав у квартирі. Після смерті дружини позивач продовжив проживати у вищезазначеній квартирі, продовжив займатися вихованням, розвитком, медичним обслуговуванням та забезпеченням дитини. В цій же квартирі проживає теща позивача ОСОБА_2 , яка не є власником квартири. 31.05.2023 ОСОБА_2 самовільно, без попередження, скориставшись відсутністю позивача, змінила замки в квартирі та фактично виселила позивача і позбавила права користування квартирою, тобто створила перешкоди, внаслідок яких позивач не може користуватися квартирою.

Після виселення позивача, ОСОБА_2 вселила в квартиру ОСОБА_3 батька дитини ОСОБА_6 , який не є членом сім`ї власниці квартири ОСОБА_5 .. Після вселення ОСОБА_3 у квартиру відповідачі діють сумісно, перешкоджають позивачу у користуванні квартирою.

Позивач та відповідачі: ОСОБА_2 та неповнолітня дитина ОСОБА_6 , є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 .. Вони у визначений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 10.10.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 /т. 1 а. с. 81/.

Ухвалою суду від 11.12.2023 відмовлено представнику позивача адвокату Турченко Є. І. у прийнятті до розгляду судом його заяви про збільшення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 таким, що не має права користуватися квартирою АДРЕСА_1 та виселення його з даної квартири

/т. 1 а. с. 159, 162-163/.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу (вх № 6775 від 5.07.2024), в якій, з урахуванням уточненої апеляційної скарги (вх № 6857 від 8.07.2024), посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Основним доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідачі не є власниками (наймачами) квартири за адресою: АДРЕСА_2 .ОСОБА_2 є членом сім`ї власника квартири (наймача), а ОСОБА_3 не є членом сім`ї власника квартири (наймача) і вселився у квартиру з протиправного дозволу ОСОБА_2 .. Суд першої інстанції не надав належної оцінки фактичним та правовим підставам позовних вимог, тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

13.08.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні адвокат Турченко Є. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. ОСОБА_4 заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи у якості доказу копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2024 (спадкова справа № 5/2003, зареєстровано в реєстрі за № 37080; копії витягу з Державного реєстру речових прав № 388876424 від 30.07.2024; копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77818905 від 30.07.2024.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення. Проти заявленого клопотання не заперечувала.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про приєднання до справи доказів та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.10.2007 власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 /т. 1 а. с. 18/.

15.01.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Вінницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 10, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу Недільська /т. 1 а. с. 16/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.04.2023 /т. 1 а. с. 17/.

Згідно з довідкою ОСББ «Подолянка-7» № 164 від 24.05.2023, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , власником особового рахунку по якій є ОСОБА_8 , проживають: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка), ОСОБА_2 (мати, яка проживає без реєстрації) та ОСОБА_1 (чоловік, який проживає без реєстрації) /т. 1 а. с. 19/.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 28.04.2023 комісією ОСББ «Подолянка-7», обстежувалися матеріально-побутові умови сім`ї ОСОБА_6 . Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Сім`я складається з трьох осіб: онучка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вітчим - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Житлове приміщення складається з 3-х кімнат: загальна площа 81,40 м. кв., житлова площа 46.10 м. кв. Санітарний стан житлового приміщення добрий. Взаємовідносини в сім`ї хороші. Дитина - ОСОБА_6 доглянута, охайна, вихована, має окрему кімнату, яка облаштована усім необхідним для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку. Бабуся ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_1 займаються вихованням дитини та утриманням дитини, є врівноваженими та дружелюбними до дитини. Помешкання в повному обсязі відповідає гарним соціально-побутовим умовам /т. 1 а. с. 20/.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 13.09.2005 за адресою: АДРЕСА_3 /т. 1 а. с. 175/.

Згідно з інформаційною довідкою № 344892329 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.08.2023, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 135,9 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м. та згідно з його позовною заявою, фактично проживає в цьому будинку /т. 1 а. с. 1, 59-60/.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрована з 7.07.2022 за адресою: АДРЕСА_5 /т. 1 а. с. 185/.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 9.10.2019 за адресою: АДРЕСА_6 /т. 1 а. с. 191/.

Батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 18.05.2023 /т. 1 а. с. 193/.

Згідно з довідкою ОСББ «Подолянка-7» № 25 від 3.11.2023, ОСОБА_1 був примусово виселений в присутності працівників поліції 31.05.2023 з помешкання за адресою: АДРЕСА_2 і не проживає за цією адресою з моменту виселення по теперішній час /т. 1 а. с. 133/.

Згідно з довідкою ОСББ «Подолянка-7» № 26 від 03.11.2023, ОСОБА_3 з 1.06.2023 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_6 /т. 1 а. с. 132/.

На аркуші справи 170-195 тома першого знаходиться копія спадкової справи № 5/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , згідно з якою, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулися чоловік ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушують прав позивача ОСОБА_1 , про які він зазначає у позовній заяві, оскільки позивач не зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , позивач не є членом сім`ї відповідачів по справі, до яких він предявив позов і згоди на його проживання відповідачі не надають, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК УРСР).

Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (частина друга, третя статті 64 ЖК України).

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (частина перша статті 405 ЦК України).

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням (постанова ВСУ від 6.07.2016 у справі № 6-3095цс15, постанова ВП ВС від 13.10.2020 у справі № 447/455/17).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є членом сім`ї (чоловіком) власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та був вселений у квартиру з її згоди.

Тому право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 виникло у позивача з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України і статті 156 ЖК України.

Отже, ОСОБА_1 вселився у спірну кватиру і набув право користуванням нею зі згоди власника, яке по своїй суті є сервітутом.

У зазначеній квартирі також проживають ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (дочка власниці) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (мати власниці).

22.04.2023 померла ОСОБА_9 ..

31.05.2023 позивач був виселений ОСОБА_2 з квартир за адресою: . АДРЕСА_2 .

Факт заміни у спірній квартирі замків та відсутності у позивача можливості вільного користування та проживання у квартирі ОСОБА_2 підтвердила у судовому засіданні. Свої дії, щодо зміни замків пояснює хвилюванням за неповнолітню внучку, яка змушена залишатися проживати разом із чужим дорослим чоловіком, який по відношенню до дитини веде себе непристойно.

Після виселення позивача, ОСОБА_2 вселила у квартиру ОСОБА_3 , який є законним представником своєї дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду, позивач пред`явив позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення в квартиру до ОСОБА_2 (матері власниці квартири) та ОСОБА_3 (який є законним представником ОСОБА_6 , яка є дочкою його та ОСОБА_5 (власниці квартири), зазначаючи, що вони чинять йому перешкоди у проживанні в квартирі як члену сімї власниці квартири зі згоди якої він вселився.

Відповідно до положень Розділу другого Книги третьої ЦК України під правами на чуже майно розуміються такі класичні права на чужі речі, як сервітут, емфітевзис та суперфіцій, а також володіння, яке за існуючими класифікаціями не може бути визнано класичним правом на чужі речі. При цьому зазначені права на чужі речі розуміються як самостійні речові права, які надають уповноваженій за ними особі право обмеженого користування певною річчю або їх сукупністю для визначеної мети у певних межах. Таким чином, правами на чуже майно визнаються права, які є похідними та залежними від прав власника. Мають різний зміст, але завжди є обмеженими у порівнянні з правом власності, які реалізуються незалежно від волі власника та всіх інших осіб та користуються захистом від будь-якого порушення.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже, в разі неправомірного порушення речові права на чуже майно можуть бути захищені, але в ЦК не передбачені спеціальні засоби їх захисту. З певними притаманними їх природі особливостями речові права на чуже майно підлягають захисту з використанням тих засобів, за допомогою яких захищається право власності відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України (глава 29 ЦК) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Довівши у судовому засіданні належними та допустимими доказами факт вселення у спірну квартиру у відповідності до вимог ЖК України та вчинення відповідачами перешкод у користуванні майном, на яке у позивача наявне речове право, ОСОБА_1 на час звернення до суду вірно визначився із способом захисту свого порушеного права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено позовні вимоги. Зважаючи на те, що у справі встановлено, що позивач був вселений у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зі згоди її власника, був членом сім`ї власника квартири, відповідачі на час розгляду справи в суді першої інстанції не були власниками квартири та чинять перешкоди у користуванні квартирою позивачу, тому позовні вимоги є обґрунтованими та наявні правові підстави для їх задоволення.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги в цій частині.

Аргументи ОСОБА_2 про те, що підставами виселення ОСОБА_1 було те, що він викрав майно з квартири та вчиняв розпусні дії щодо її малолітньої внучки ОСОБА_6 , апеляційний суд оцінює критично, оскільки дані обставини не доведені належними та допустимими доказами.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відтак з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 гривень за подання позовної заяви та 1610,40 гривень за подання апеляційної скарги, тобто в рівних частинах з кожного із відповідачів по 1342 гривні.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

У частинах четвертій шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

У позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 2.11.2023 /т. 1 а. с. 94-101/, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 19000 грн, з них : 6000 грн (підготовка позову); 3000 грн (підготовка відповіді на відзив); 10000 грн (представництво в суді першої інстанції за 5 судових зсідань), тобто 2000 грн за 1 судове засідання.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано суду наступні документи : договір про надання правничої допомоги адвокатом від 25.05.2023 /т. 1 а. с. 23-24, 115/; додаток № 1 до договору № 2023/05/25 від 25.05.2023, в якому узгоджено найменування та ціни запропонованих послуг, зокрема : 6000 грн (підготовка позовної заяви та доданих до неї документів); 3000 грн (підготовка відповіді на відзив); 6000 (підготовка апеляційної та/чи касаційної скарги на рішення суду); 3000 грн (підготовка відзиву на апеляційну скаргу та/чи касаційної скарги); 2000 грн (представництво в суді першої інстанції); 2000 грн (представництво в суді апеляційної інстанції) /т. 1 а. с. 25, 116/; копію ордера від 15.06.2023 серії № 1186071 /т. 1 а. с. 26, 117/; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /т. 1 а. с. 27, 118/; квитанцію до прибуткового касового ордера № 2023/06/16 від 16.06.2023 /т. 1 а. с. 28, 120/.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських послуг, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг(постанова ВС у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_4 приймав участь у судових засіданнях в суді першої інстанції тривалістю загалом 04 год 32 хв (272 хв), зокрема: 17.08.2023 з 10:41 по 10:43 (2 хв) /т. 1 а. с. 42/; 21.09.2023 з 10:10 по 10:19 (9 хв) /т. 1 а. с. 76/; 10.10.2023 з 11:06 по 11:31 (25 хв) /т. 1 а. с. 80/; 2.11.2023 з 12:15 по 12:21 (6 хв) /т. 1 а. с. 92/; 20.11.2023 з 11:43 по 11:46 (3 хв) /т. 1 а. с. 144/; 11.12.2023 з 11:17 по 11:49 (32 хв) /т. 1 а. с. 157/; 22.01.2024 з 12:03 по 12:06 (3 хв) /т. 1 а. с. 203/; 26.02.2024 з 14:41 по 14:55 (14 хв) /т. 1 а. с. 216/; 2.04.2024 з 11:32 по 11:34 (2 хв) /т. 1 а. с. 226/; 16.04.2024 з 11:39 по 12:00 (21 хв) /т. 1 а. с. 228-229/; 30.04.2024 з 11:41 по 12:19 (38 хв) /т. 1 а. с. 242-243/; 21.05.2024 з 15:09 по 15:35 (26 хв) /т. 1 а. с. 248-249/; 28.05.2024 з 15:11 по 16:42 (91 хв) /т. 2 а. с. 1-2/.

Враховуючи, що судові засідання у своїй більшості були не триваючими, менше 30 хв, колегія суддів вважає необґрунтованою та неспівмірною оцінку вартості послуг адвоката, яка визначена у 2000 грн за кожне судове засідання.

Крім цього, зі справи вбачається, що позовна заява підписана ОСОБА_1 /т. 1 а. с. 7/, а не представником ОСОБА_4 ..

Зі справи також вбачається, що представником позивача не подавалась відповідь на відзив, однак розмір витрат 3000 грн за підготовку відповіді на відзив включено в загальний розмір витрат на правничу допомогу /т. 1 а.с. 116/.

З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надану правничу допомогу зі складністю справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Ураховуючи конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, Вінницький апеляційний суд вважає наявними підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, адже такий розмір витрат відповідає критерію розумної необхідності.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у проживанні та вселенні.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 гривень за подання позовної заяви та 1610,40 гривень за подання апеляційної скарги, тобто в рівних частинах з кожного по 1342 гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 19.08.2024.