УХВАЛА

16 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 350/1562/22

провадження № 61-10905ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду

Івано-Франківської області від 16 жовтня 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради

Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , про визнання незаконними та скасування

рішень Перегінської селищної ради, визнання права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скаргу з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Проте в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України

в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу

в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах,

що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело

до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці

у подібних правовідносинах.

При цьому суд звертає увагу заявниці, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року

у справі № 922/2383/16).

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам.

ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, посилається на постанови Верховного Суду, однак вказані посилання

не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції як підстава касаційного оскарження, оскільки заявниця не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України,

що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392

ЦПК України заявниці необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389

ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, з тексту прохальної частини вбачається, що заявниця подає касаційну скаргу на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області

від 16 жовтня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 27 червня 2024 року у справі № 350/1562/22, у прохальній частині якої просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 16 жовтня 2023 року

та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року

і направитисправу за встановленою підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Разом з тим, у змісті касаційної скарги ОСОБА_1 вказує, що повний текст постанови складено 01 березня 2024 року, копію якої отримано 08 березня

2024 року.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року у справі № 350/1562/22 складено 05 липня 2024 року, а опубліковано - 08 липня 2024 року.

За таких обставин заявниці необхідно уточнити зміст касаційної скарги в частині уточнення дати складання повного тексту постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року.

Також відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України

до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявницею не додано до касаційної скарги достатню кількість копій касаційної скарги.

Враховуючи наведене, заявниці необхідно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій зазначити конкретні підстави, на яких подається касаційна скарга, передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України, у якій уточнити зміст касаційної скарги в частині конкретизації дати складання повного тексту постанови апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки заявницею не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк