УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Іванісова Володимира Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,
В обґрунтування заяви представник відповідача послався на те, що під час розгляду справи по суті відповідач не отримував судових викликів під час розгляду справи, не отримував копії заочного рішення. Фактично представник відповідача був ознайомлений з матеріалами справи і отримав копію заочного рішення суду лише 13.05.2024. У зв`язку з цим відповідач не мав можливості надати свої заперечення і докази на їх обґрунтування по суті позовних вимог.
Щодо суті рішення суду представник відповідача послався на те, що стягнутий з нього розмір аліментів на рівні 1/3 частки від доходу (заробітку) є вищим за мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлений законом, тобто є надмірним, тоді як навіть стягнення аліментів на рівні частки від доходу (заробітку) забезпечить розмір аліментів, не менший за відповідний прожитковий мінімум.
Ухвалою від 22.05.2024 відповідачу був поновлений пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, а заяву призначено до розгляду.
Позивач у справі, ОСОБА_2 , в судове засідання двічі не з`явилась, надіслані їй судові виклики повернулись не врученими з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Від представника відповідача, адвоката Іванісова В.С., надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та по наполягання на задоволенні заяви про скасування заочного рішення суду.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідження матеріалів справи судом встановлено таке.
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, яку під час розгляду справи уточнила, та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення повноліття сином.
В обґрунтування вимог позивач вказала, що з 04.07.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем у справі ОСОБА_1 . Від шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні.
Оскільки відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не налає, ОСОБА_2 вимушена була звернутися з даним позовом до суду.
Під час розгляду справи судом чотири рази надсилались судові виклики відповідача на адресу АДРЕСА_1 , а також за цією адресою було надіслано копію заочного рішення. При цьому всі вказані поштові відправлення повернулись не врученими з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Проте, за усталеною практикою Верховного Суду, повернення повістки про виклик до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду справи.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2019 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено, стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2018 року та до досягнення повноліття сином.
Рішення мотивоване як наявністю підстав для захисту прав та інтересів дитини, так і тим, що відповідач не надав заперечень проти позовних вимог, які в цілому не суперечили вимогам законодавства.

У березні 2019 року позивач отримала копію заочного рішення та виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення має бути встановлена сукупність формальної (неявка відповідача з поважних причин) та матеріальної (наявність недосліджених судом доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи) підстав.

В даному випадку суд бере до уваги, що відповідач не посилається на те, що станом на час розгляду справи існували докази, що мали істотне значення для правильного вирішення справи і могли вплинути на рішення суду по суті позовних вимог. Доводи відповідача фактично зводяться лише до незгоди із розміром стягнутих аліментів, тоді як наявність самого обов`язку сплачувати аліменти і наявність можливості їх сплати відповідач не оспорює, а також не вказує на існування обставин, які підлягали б переоцінці у питанні про розмір аліментів.

Крім того, за відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження, у Центральному ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) з 23.03.2019 перебуває виконавче провадження № 58690483, у якому позивач у цій справі є стягувачем, а відповідач боржником.

Таким чином, презюмується, що відповідачу відомо про це виконавче провадження, хоча відповідач не надав відомостей про стан виконання заочного рішення від 21.01.2019.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення цієї статті, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00)).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що перегляд заочного рішення про стягнення аліментів та його скасування через значний проміжок часу, за умови збереження за відповідачем обов`язку сплачувати аліменти, призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata, оскільки призведе до ситуації, коли після скасування заочного рішення протягом невизначеного часу буде неможливим примусове стягнення аліментів, а також оспорюваними стануть суми аліментів, вже сплачених на виконання скасованого заочного рішення.

Так, дійсно - дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Але надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Подібними міркуванням керувалася й Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи № 2-4744/11 (постанова від 14.02.2022).

Суд зауважує, що відповідач не позбавлений права та фактичної можливості звернутись до суду в порядку ст. 192 СК України з позовом про зменшення розміру аліментів, що й буде належним способом захисту його прав та законних інтересів.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.284, 285, 287, 288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Іванісова Володимира Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2019 у справі № 335/10519/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2019 у справі № 335/10519/18 може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення цієї ухвали.

Суддя М.М. Мінаєв