КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6858/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/10014/22

15 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчука Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 листопада 2018 року, актовий запис № 39.

Спадкоємцем після померлого є його син, позивач у справі ОСОБА_2 . При підготовці документів для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори спадкоємцем серед правовстановлюючих документів, належних ОСОБА_3 , було виявлено заповіт останнього, складений на користь позивача від 25 квітня 2012 року.

Про вказаний заповіт спадкоємцю не було відомо. 11 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Однак, нотаріусом надано позивачу лист-роз`яснення № 1938/01-16 від 11 вересня 2019 року, яким повідомлено, що згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З наданих документів вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його батька, а тому для вирішення даного питання йому рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 просив суд визначити йому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визначено для ОСОБА_2 додатковий строк - 3 (три) місяці після набрання рішенням законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Папазова Галина Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року шляхом доповнення резолютивної частини щодо розподілу судових витрат, а саме: стягнути з відповідача Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області: Київська область, с. Дмитрівка, вул. Садова, 2, на користь ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив 992 грн. 40 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Зважаючи на те, що позов був задоволений у повному обсязі, понесені ОСОБА_2 судові витрати у визначеному законом розмірі на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Однак, в порушення вимог ЦПК України, питання розподілу судових витрат між сторонами взагалі не було розглянуто в оскаржуваному рішенні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Папазова Галина Анатоліївна підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач Дмитрівська сільська рада Бучанського району Київської області участь представника в судове засідання не забезпечив. Про день та час слухання справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., поясненння сторони позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 листопада 2018 року, актовий запис № 39.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Спадкоємцем після померлого є ОСОБА_2 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , є сином ОСОБА_3 .

Інших спадкоємців за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 немає.

ОСОБА_3 склав заповіт, що посвідчений секретарем Виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Л.М. Кашхчян 25 квітня 2012 року, яким заповів своєму сину ОСОБА_2 все майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось і все взагалі, що належить і буде належати заповідачу на день його смерті.

Про вказаний заповіт спадкоємцю не було відомо. 11 вересня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Однак, нотаріусом надано позивачу лист-роз`яснення № 1938/01-16 від 11.09.2019 року, яким повідомлено, що згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та, визначаючи для ОСОБА_2 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що з огляду на положення закону та, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, наявні всі підстави для задоволення позовних вимог позивача і визначення додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем не оскаржується.

Доводи і вимоги апеляційної скарги позивача стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а тому рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції у відповідній частині вимог.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду й це вбачається із змісту судового рішення мотивувальна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції не містить висновку щодо вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати.

Матеріалами справи підтверджується, що 14 травня 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ухвалено додаткове рішення у справі, яким у стягненні судового збору в розмірі 992,40 грн з Дмитрівської сільськоїради Бучанськогорайону Київськоїобласті відмовлено, що є способом усунення неповноти рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року відповідно до вимог статті 270 ЦПК України.

В силу частини 5 статті 270 ЦПК України додаткове рішення є самостійним об`єктом оскарження, провадиться на загальних підставах.

Згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач не реалізував процесуальне право на оскарження додаткового судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2024 року в апеляційному порядку, тому вимоги апеляційної скарги позивача в межах доводів апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року шляхом доповнення резолютивної частини щодо розподілу судових витрат про стягнення з відповідача Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. не приймаються і не розглядаються в суді апеляційної інстанції, оскільки є способом оскарження додаткового судового рішення поза передбаченим процесуальним законом порядком.

Таким чином, доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, з урахуванням меж апеляційного перегляду справи, висновків суду першої інстанції, викладені у судовому рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року в оскаржуваній частині не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, з урахуванням меж апеляційного перегляду справи, висновків суду першої інстанції у судовому рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року в оскаржуваній частині не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 адвоката Папазової Галини Анатоліївни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: