02.08.2024 Провадження по справі № 2/940/266/24
Справа № 940/396/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвоката: Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не спілкується з дитиною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали. ОСОБА_1 суду пояснив, що ОСОБА_2 з 2020 року взагалі не цікавиться життям сина, бачила його лише один раз коли приїздила на похорон до бабусі, при цьому він їй будь-яких перешкод у спілкуванні із сином не чинив. Представник позивача адвокат Неживок І.В. просить суд позов задовольнити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що представник служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради в телефонному режимі спілкувався з відповідачкою ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона не бере участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 та не бажає цього робити. На засіданні комісії остання була присутня, повідомила, що не бажає нічого змінювати і не хоче займатися вихованням сина, який, побачивши матір, не сприйняв її, сховався за спину бабусі, у нього проявився тремор рук.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є бабусею малолітнього ОСОБА_3 . Від самого його народження відповідачка як мати зовсім не займалася вихованням сина, а з 2020 року взагалі не спілкується з ним. Зі слів дитини, остання заставляла його доглядати меншого брата, ображала, в результаті чого він тікав від неї до бабусі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що добре знає сім`ю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проживає разом із сином ОСОБА_8 , займається його доглядом та вихованням, матір дитини вона бачила лише один раз.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.2012 року (а.с. 8).

Згідно пояснень позивача після розлучення з відповідачкою, а саме з січня 2020 року малолітній ОСОБА_3 проживає разом з ним в квартирі АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 27.01.2020 року (а.с. 12), копією витягів з Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 02.10.2023 року та від 18.03.2024 року (а.с. 7, 9) та копією акту обстеження умов проживання від 22.01.2024 року (а.с. 14).

Мати дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по догляду та вихованню дитини, з 2020 року не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не спілкується з дитиною. Зокрема, із характеристики Тетіївського ліцею № 2 Тетіївської міської ради на учня ОСОБА_3 вбачається, що навчанням та виховання дитини займаються батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 , класний керівник з мамою дитини не знайома, остання зв`язку зі школою не підтримує (а.с. 13). Із копії довідки КП КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради № 78 від 05.02.2024року вбачається, що на протязі останніх трьох років малолітній ОСОБА_3 звертався за допомогою до лікаря педіатра в присутності бабусі або батька (а.с. 15).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 173 від 23.05.2024 року, виконавчий комітет Тетіївської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52-54).

Наведені обставини свідчать про байдуже та безвідповідальне ставлення матері до своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 с. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачка ОСОБА_2 своєю заявою від 17.05.2024 року про визнання позову фактично підтвердила викладені позивачем обставини та визнала той факт, що вона з 2020 року не займається вихованням сина ОСОБА_3 (а.с. 70). При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, вважаючи доведеним факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов?язків по догляду та вихованню дитини на підставі з?ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідачки до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, суд вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її малолітньої дитини.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд судові витрати з відповідачки на користь позивача не стягує, так як останній вимог про їх відшкодування не ставить та залишає їх за собою.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 164 СК України суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного рішення: 06.08.2024 року.

Суддя: Т.П.Косович