Провадження № 22-ц/812/1289/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 серпня 2024 року м. Миколаїв

справа № 477/1709/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Базовкіної Т.М.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником

адвокатом Мельником Андрієм Івановичем

на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області, постановлену 11 липня 2024 року суддею Козаченком Р.В. у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про припинення стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Позивач зазначав, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 1990 року по 2019 рік. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 13 грудня 2019 року за судовим наказом відкрито виконавче провадження ВП № 60866453. З 15 червня 2023 року зі згоди відповідачки син проживає з батьком у Польщі та знаходиться на його утриманні.

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_1 просив звільнити його з 07 липня 2023 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, у поданому відзиві посилалась на те, що з початком збройної агресії російської федерації виїхала з сином до Португалії, а потім переїхала до Польщі, де син вступив на навчання до Високопольського професійно-технічного училища. Вона тимчасово повернулася до м. Миколаєва. Зазначала, що перебування сина у Польщі саме по собі не свідчить про його знаходження на утриманні батька. Також зазначала, що позивач з часу присудження аліментів належним чином не виконував судового рішення, тому у період з 19 листопада 2019 року по травень 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 123 494, 37 грн. Протягом цього часу вона самостійно забезпечувала сину належний рівень життя. Вважає, що звернувшись до суду з цим позовом ОСОБА_1 намагається уникнути обов`язку зі сплати аліментів та заборгованості за ними.

У судове засідання 11 липня 2024 року представником відповідачки подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Заявниця зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 син досяг повноліття та стягнення аліментів припинено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2024 року провадження у справі закрито.

Ухвала мотивована відсутністю предмета спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду, оскільки за нормами чинного законодавства для закриття провадження у справі предмет спору повинен бути відсутнім не тільки на час ухвалення судом рішення, а і на час пред`явлення позову.

Узагальнені доводи інших учасників

Відповідачка ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Ткаченко О.І., просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та посилалася на ті ж обставини, якими заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Крім того зазначала, що предметом позову у цій справі є саме припинення обов`язку батька утримувати дитину, і у разі задоволення позову, обов`язок батька утримувати дитину припинився б з моменту винесення судом відповідного рішення (набрання законної сили рішенням). Але в даному випадку припинення відбулося раніше ухвалення судового рішення, що унеможливлювало подальший розгляд справи.

2.Мотивувальна частина

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимогам статті 263 ЦПК України ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Отже апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1990 року по 2019 рік.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

13 грудня 2019 року за судовим наказом відкрито виконавче провадження ВП № 60866453.

З 15 червня 2023 року зі згоди відповідачки дитина ОСОБА_4 разом з батьком знаходиться у Польщі.

06 червня 2024 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років.

Позиція апеляційного суду

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

За приписами статті 273 ЦПК України у разі зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, суд може змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

У справі, що переглядається, установлено, що після відкриття провадження у справі від відповідачки до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, мотивоване відсутністю предмета спору у зв`язку із досягненням дитиною повноліття.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Звертаючись до суду із цим позовом у липні 2023 року, позивач ОСОБА_1 вважав, що у зв`язку з тим, що син проживає з ним та перебуває на його утриманні його обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина припинився.

Вказане питання не було урегульоване сторонами за час перебування справи у провадженні суду першої інстанції.

За час перебування справи у провадженні суду першої інстанції дитині виповнилося 18 років.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Таким чином, сам по собі факт досягнення дитиною повноліття до ухвалення судом першої інстанції судового рішення по суті спору не може свідчити про те, що між сторонами був відсутній спір щодо підстав стягнення з батька дитини аліментів на утримання сина на час звернення до суду з цим позовом, а також на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

У зв`язку з цим місцевий суд не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Практика Верховного Суду щодо цього питання є усталеною, та аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 (провадження № 61-12919св23).

Відтак, у справі, яка переглядається, суд дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, не взявши до уваги, що на час відкриття провадження у справі і до моменту досягнення дитиною повноліття між сторонами існував спір щодо стягнення з батька дитини аліментів на її утримання.

Апеляційний суд також враховує довід позивачки, викладений у запереченнях на апеляційну скаргу про те, що у разі можливого задоволення позову про припинення стягнення аліментів, їх стягнення припиняється з моменту набрання рішенням законної сили. Таке твердження, навіть якщо є слушним, також не могло слугувати підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню за направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Мельником Андрієм Івановичем, задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Т.М.Базовкіна

---------------------------------

Повну постанову складено 19 серпня 2024 року