УХВАЛА

25 липня 2024 року

м. Київ

справа № 537/6169/21

провадження № 61-9481ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович, про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А. М. (далі - приватний нотаріус КМНО Доценко А. М.), в якому просила суд визнати недійсним договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Доценко А. М. за реєстровим № 624 від 29 липня 2019 року.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 20 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус КМНО Доценко А. М., про визнання договору дарування недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , посвідчений 29 липня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Доценко А. М., зареєстрований у реєстрі за № 624.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , задоволено.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 20 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус КМНО Доценко А .М., про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

27 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2024 року (повний текст постанови виготовлено 31 травня

2024 року, касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 02 липня 2024 року),

у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03 липня

2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

22 липня 2024 року до Верховного Суду на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2024 року, надійшла уточнена редакція касаційної скарги ОСОБА_1 .

Однак, в уточненій редакції касаційної скарги заявник знову не виконала вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме не зазначила конкретну обов`язкову підставу касаційного оскарження, визначену частиною другою статті 389 цього Кодексу (з посиланням на один із пунктів частини другої статті 389 ЦПК України та відповідним обґрунтуванням).

Як на підставу касаційного оскарження заявник зазначила: «Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права».

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України,

у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки станом на 24 липня 2024 року не виконані вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2024 року щодо необхідності зазначення конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, це перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2024 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць