ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/709/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І.

та представника позивача

адвоката Деркач О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 607/19744/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., повний тест якої виготовлений 25.06.2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2023 року Позивач Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

06.06.2024 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Годованик Б.О. через систему «Електронний суд» подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнути з позивача в користь відповідача всі судові витрати по справі, посилаючись на порушення судом першої інстанцій норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що позивач втратив право на подачу заяви про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а відтак з початком першого судового засідання в цій справі та оголошенням головуючим судового засідання відкритим, розпочався розгляд справи по суті. Тому, суд дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду. Крім цього, вказує, що сторона позивача не була позбавлена можливості скористатись своїм правом, визначеним пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України, та звернутись до суду із заявою про відмову від позовних вимог.

Від представника позивача адвоката Деркач О.Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 залишити без змін.

Вважають, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що на день винесення оскаржуваної ухвали розгляд справи по суті не розпочався, оскільки в період з 16.11.2023 по 06.06.2024 відкриття першого судового засідання не відбулось. Доказів зворотнього ні відповідачем, ні його представником до апеляційної скарги не надано.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. Окрім цього, суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті. Тому на думку представника позивача, були відсутні правові підстави для відмови судом у задоволення заяви АТ КБ ПриватБанк про залишення без розгляду позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача адвокат Деркач О.Р. у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Представник відповідача адвокат Гриців О.Я. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 16.11.2023 (а.с.113, т.1).

Розгляд справи призначений на 16.11.2023 було відкладено на 08.12.2023, у зв`язку із неявкою учасників справи (а.с.115, т.1).

Розгляд справи призначений на 08.12.2023 було відкладено на 17.01.2024, у зв`язку із поданням відповідачем ОСОБА_1 заяви про відкладення судового засідання (а.с.122, т.1).

Згідно довідки секретаря судового засідання Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ковбасюк М.В. від 17.01.2024, справу № 607/19744/23 було знято з розгляду 17.01.2024, у зв`язку із оголошенням Тернопільською обласною військовою адміністрацією повітряної тривоги на території Тернопільської області. Розгляд справи відкладено на 13.02.2024 (а.с.130, т.1).

Розгляд справи призначений на 13.02.2024 було відкладено на 07.03.2024, у зв`язку із поданням представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Колодовським О. заяви про відкладення судового засідання (а.с.193, т.1).

07.03.2024 розгляд справи було відкладено на 08.04.2024, у зв`язку із поданням представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» заяви про відкладення судового засідання (а.с. 210, т.1).

Розгляд справи призначений на 08.04.2024 було відкладено на 09.05.2024, у зв`язку із неявкою учасників справи (а.с.213, т.1).

09.05.2024 розгляд справи було відкладено на 07.06.2024, у зв`язку із неявкою представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання (а.с.215, т.1).

06.06.2024 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Годованик Б.О. через систему «Електронний суд» подав заяву про залишення позову без розгляду(а.с.268, т.1).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частиною першою статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався своїм правом, подавши до початку розгляду справи по суті заяву про залишення позову без розгляду, оскільки розгляд справи по суті заявлених позовних вимог у даній справі не розпочався. Відповідно до принципу диспозитивності, позивач вправі розпоряджатися своїми вимогами на свій розсуд. А, тому підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду законодавством не передбачено, оскільки це є безумовним правом особи, яка звернулася до суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 761/44056/17 (провадження №14-571цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на межі здійснення цивільних прав, вказавши що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

У справі, яка переглядається, встановлено що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та судове засідання призначено на 16 листопада 2023 року (а.с.113, т.1).

Зважаючи на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, підготовчого засідання у даній справі не було.

Порядок розгляду справи по суті встановлений главою 6 розділу ІІІ ЦПК України, зокрема, § 2 «Відкриття розгляду справи по суті».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема на 16.11.2023, 08.12.2023, 17.01.2024, 13.02.2024, 07.03.2024, 08.04.2024, 09.05.2024, проте через неявку учасників справи жодне судове засідання не відбулось. Учасники справи неодноразово звертались до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Отже, в період з 16.11.2023 по 06.06.2024 (подання заяви про залишення позову без розгляду) відкриття першого судового засідання не відбулось.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для констатування факту необґрунтованості дій представника позивача у зв`язку із зверненням до суду із клопотанням про залишення позову без розгляду судом не встановлено.

Таким чином подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду може бути задоволено лише до початку розгляду справи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до встановленого статті 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогои кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм процесуального права, подати заяву про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача і таке право не може бути обмежене судом.

Разом з тим, в силу положень зазначених вище норм, відмова в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, поданої під час розгляду справи, свідчить про надмірний формалізм та обмеження прав позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позовних вимог без розгляду, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи. Суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 29.09.2021 у справі № 505/3083/13-ц, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі №441/1609/19, від 25 січня 2024 року у справі № 303/5544/18, від 23 листопада 2022 року у справі 759/14677/21.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції необхідно покласти на ОСОБА_1 в межах понесених нею сум.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 , в межах понесених нею сум.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 липня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома