Справа № 646/3698/17
№ производства 2-др/646/25/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2024 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Константинової Ганни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та встановлення факту спільного проживання зі спадкодавицею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту спільного виконання договору довічного утримання, визнання частини квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом
за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , представника позивача адвоката Кіслової О.О.,
Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.07.2024 за результатами розгляду вищевказаної цивільної справи у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та встановлення факту спільного проживання зі спадкодавицею відмовлено. Крім того, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту спільного виконання договору довічного утримання, визнання частини квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом також відмовлено.

08.07.2024 представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання щодо стягнення з ОСОБА_2 понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 11 595 грн. пропорційно задоволених позовних вимог, вказуючи на те, що загальна вартість адвокатських послуг становить 23 190 грн., що складаються із ознайомлення зі змістом документів клієнта та матеріалами справи (3 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 3 000,00 грн; правовий аналіз проблеми клієнта, підбір судової практики, норм законодавства, розроблення правової позиції захисту порушених прав клієнта (1 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 1000,00 грн; складання письмових пояснень по справі (4год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 4 000,00 грн.; -участь в судових засіданнях (15 год 19 хв вартістю 1000 грн за годину) - 15190 грн.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 22.07.2024 до суду подано заяву про відмову у стягненні витрат на правову допомогу з огляду на те, що відповідачем у порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України не подавався попередній розрахунок сум судових витрат, які сторона очікує понести, а така заява зроблена лише у судових дебатах та їх розмір був визначений у сумі 10 000 грн. ,однак при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення ця збільшилася вдвічі та визначена у сумі 23 190, 00 грн. без належного обґрунтування. Згідно переліку наданих адвокатом послуг значиться складання письмових пояснень по справі. При цьому ЦПК України взагалі не містить такого поняття як письмові пояснення сторони по справі, адже позивач викладає свою позицію в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, а відповідач у відзиві на позовну заяву. Крім того, у додатку № 1 Завдання до договору про надання правової допомоги адвокатом від 02.05.2023 та акті наданих послуг та виконаних робіт від 05.07.2024 є невідповідності у вартості робіт та кількості затрачених годин. Тобто обсяг послуг, визначений у Завданні № 1 не відповідає обсягу виконаних робіт та вартості послуг. Вказує на те, що ОСОБА_1 не надала доказів сплати за юридичну допомогу, що надається адвокатом, яку вона повинна сплатити протягом 5-ти днів після підписання акту виконаних робіт, як це передбачено у п.2 Завдання №1 до договору про надання правової допомоги адвокатом від 02.05.2023. Крім цього, просить врахувати, що він є особою з інвалідністю 2 групи, має пільги, встановлені для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, отже звільнений від сплати судових витрат.

У судовому засіданні ОСОБА_2 просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Представник ОСОБА_2 адвокат Кіслова О.О. підтримала позицію, викладену у заяві від 22.07.2024, та просила у разі, якщо суд дійде висновку про стягнення витрат на правову допомогу, зменшити їх розмір з урахуванням віку, статусу позивача за первісним позовом.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, направивши клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі без її участі.

Суд, заслухавши думку позивача та його представника, з`ясувавши позицію та вивчивши доводи представника відповідача, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що правова допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом Константиновою Г.В. у справі, в якій було пред`явлено як первісний позов ОСОБА_2 , так і зустрічний позов ОСОБА_1 .

Відмова ОСОБА_1 в задоволенні її зустрічних позовних вимог унеможливлює відшкодування судових витрат за зустрічним позовом, проте не може позбавляти права на компенсацію витрат, понесених під час розгляду первісного позову ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що суд відмовив ОСОБА_2 в задоволенні його первісних позовних вимог, ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат у виді правової допомоги, понесених під час розгляду первісного позову.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору, однак підстав для звільнення від інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, немає.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги представником відповідача дотримані.

Щодо неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд враховує, що справа надійшла до суду у 2017 році, перебувала у провадженні декількох суддів, представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 здійснювалося на підставі довіреності, однак у зв`язку із внесенням змін до Конституції України, зокрема статті 131-2, надання професійної правничої допомоги у загальному позовному провадженні стало можливим виключно адвокатами, що зумовило укладення у 2023 році угоди з адвокатом та у свою чергу виключало можливість надання попереднього розрахунку суми судових витрат при зверненні до суду з зустрічним позовом, адже на той час ОСОБА_1 не очікувала понести такі витрати.

У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 190, 00 грн представником відповідача ОСОБА_3 надано такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 02.05.2023; квитанція до прибуткового касового ордера № 02/05 від 02.05.2023 на суму 10 000 грн., де платником зазначено ОСОБА_1 ; додаток № 1 до Договору від 02.05.2023; акт наданих послуг від 05.07.2024.

Згідно з актом наданих послуг адвокат вчинив такі процесуальні дії: ознайомлення зі змістом документів клієнта та матеріалами справи тощо вартістю 3000 грн.; правовий аналіз, підбір судової практики вартістю 1 000 грн.; складання письмових пояснень по справі 4000 грн.; участь у судових засіданнях тривалістю 15 год 19 хв вартістю 15 190 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду первісного позову, суд дійшов переконання, що вона має право на компенсацію половини вартості витрат за ознайомлення адвоката зі змістом документів клієнта та матеріалами справи вартістю 1 500, 00 грн., правовий аналіз та підбір судової практики тощо вартістю 500, 00 грн. та вартості послуги у виді участі в судових засіданнях в розмірі 7 595, 00 грн. з огляду на те, що ці засідання стосувалися як первісного, так і зустрічного позову, в задоволенні яких суд відмовив. Складання письмових пояснень по справі є невід`ємною частиною у розгляді зустрічного позову ОСОБА_4 , тому ці витрати не можуть покладатися на ОСОБА_2 .

Отже, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 9 595,00 грн.

Приймаючи до уваги заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 адвоката Кіслової О.О. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яку вони заявили безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду заяви про ухвалення додатково рішення, суд дійшов висновку з урахуванням фінансового стану ОСОБА_2 , який є пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи, ветераном війни особою з інвалідністю внаслідок війни, суд дійшов висновку про можливість їх зменшення.

Суд, оцінивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що лише подання таких доказів не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, складність справи та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача за первісним позовом на користь відповідача за зустрічним позовом 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 142, 258-261, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Константинової Ганни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Вимогу представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Константинової Ганни Вікторівни про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 4 500 грн.

В іншій частині вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.М.Демченко

.