Справа № 344/7858/17
Провадження № 4-с/344/25/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мицака Михайла Зеновійовича, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, у якій просить : поновити строк для оскарження постанови, оскільки така отримана 28.06.2024, що є поважною причиною; визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 11.04.2024 по виконавчому провадженню №64821172, яка винесена державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мицак Михайлом Зеновійовичем; у випадку відсутності заявника проводити розгляд скарги.

В обґрунтування скарги зазначено, зокрема зазначено, що автомобіль MAZDA 3, н.з. НОМЕР_1 , ніколи не належав на праві власності боржнику ОСОБА_2 , що зокрема підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.06.2018 у справі №344/7858/17, яким встановлено, що даний автомобіль належить їй на праві особистої власності.

Виконавче провадження №64821172 відкрито на підставі виконавчого листа від 10.09.2018, який видано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду по справі №344/7858/17.

Також в рішення суду, зазначено, що вказаний автомобіль є особистою приватною власністю позивача.

Зазначена інформація свідчить про те, що державним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови абсолютно необґрунтовано встановлено, що такий автомобіль належить боржнику, і після проходження одного року розшуку такого автомобіля, є підстави для повернення їй виконавчого листа.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заявник у заяві зазначила, що випадку її неявки, не заперечує проти розгляду скарги.

Від державного виконавця надійшла заява про розгляд скарги без участі. Разом з тим, просив відмовити у задоволенні скарги.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, про можливість розгляду скарги за відсутності скаржника та представника ВДВС.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку :

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із статтею 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Частиною 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як доводить суду сторона заявника та не спростовано суб`єктом оскарження, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу стало отримано 28.06.2024 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відтак суд вважає що строк на оскарження такої постанови в судовому порядку було пропущено з поважних причин та він підлягає судом поновленню.

Так, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.218 у справі №344/7858/17, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль марки МАZDА 3, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, № кузова НОМЕР_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль марки МАZDА 3, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, № кузова НОМЕР_2 . Рішення набрало законної сили 26.07.2018.

Рішенням суду встановлено, що як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру №2641 від 25.04.2018 №31/9/М-157-з-оп згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України за ОСОБА_3 , зареєстровано вказаний транспортний засіб.

03.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Міщук У.Л. із заявою, відповідно до якої просить скасувати довіреність, видану на ім`я ОСОБА_2 , на експлуатацію такого транспортного засобу та посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Міщук У.Л. 18.06.2015 за реєстровим №1648.

Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 03.08.2016 №31825353 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Міщук У.Л. від 18.06.2015, номер у реєстрі 1648 скасовано.

На підставі такого рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання.

Разом з тим, відповідно до постанови, що складена державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Мицаком Михайлом Зеновійовичем виконавчий лист №344/7858/17, виданий 10.09.2018 Івано-Франківським судом повернуто стягувачу ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині першій статті 37 Закону № 1404-VIII:

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9)законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

У межах розгляду даної скарги, судом не встановлено, а державним виконавцем не доведено підстав, які зумовлювали повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через те, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, з урахуванням того, що за рішенням суду ( виконавчим листом) боржника зобов`язано повернути саме транспортний засіб стягувача, який зареєстрований за останньою. Відтак не встановлено зв`язку з поверненням вказаного виконавчого листа із діями, які повинні бути вчиненні і вчиненні на виконання рішенням суду.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, скаргу слід задоволити шляхом визнання неправомірною та скасуваня постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 від 11.04.2024 по виконавчому провадженню №64821172, яка винесена державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мицак Михайлом Зеновійовичем.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 від 11.04.2024 по виконавчому провадженню №64821172, яка винесена державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мицак Михайлом Зеновійовичем.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала 24.07.2024.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.