Справа № 308/3674/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 липня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 54 940 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 3537652 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримала позику у розмірі 6700,00 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2% від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка. Станом на 01.12.2023 відповідач борг та нараховані відсотки не погасила, наявне прострочення за договором кредитування.

В подальшому, 10.11.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передала право вимоги за кредитним договором № 3537652 від 18.03.2023 року ТОВ «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу № 10112023 від 10.11.2023. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023. Враховуючи те, що відповідач не виконала умови договору № 3537652 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.03.2023 року, позивач застосовує стандартну процентну ставку - 2% на строк 360 днів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість у розмірі 54940,00 грн., що складається з наступного: 6700,00 грн. сума кредиту; 48240,00 грн. заборгованість за відсотками.

Процесуальні дії по справі, заяви учасників

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 45-А) інформацію щодо повного номеру картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). № транзакції в системі iPay.ua 212768647. Витребувано від АТ «ОТП Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 43) розширену виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з 18.03.2023 по 21.03.2023 із зазначенням контрагента.

01.05.2024 року та 21.05.2024 року на адресу суду від АТ «ОТП Банк» надійшов супровідний лист від 23.04.2024 року №68-3-23-23/3602-БТ щодо надання запитуваної інформації стосовно ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_2 , а саме розширеної виписки по рахунку за карткою N? НОМЕР_3 за період з 18.03.2023 по 21.03.2023 із зазначенням контрагента, повідомляє наступне. Банківська картка N? НОМЕР_3 не випускалась на ім`я Клієнта, а отже, Банк позбавлений можливості виконати вимоги ухвали суду.

21.05.2024 року на адресу суду від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надійшов супровідний лист від 08.05.2024 року №415, згідно якого надано інформацію щодо транзакції по картці № НОМЕР_1 *= 733017 (середина картки), проведеної 18.03.2023 року через сервіс платежів «iPay.ua»: Номер платежу в системі IPAY - 212768647. Дата платежу - 2023-03-18, 10:00:08. Партнер - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Призначення Зарахування 6700 грн. на картку НОМЕР_1 . Сума: 6 723.45 грн. Інвойс: 6 700.00 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Поновлено строк для подачі клопотання про витребування доказів. Витребувано від АТ «ОТП Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 43) розширену виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з 18.03.2023 по 21.03.2023 із зазначенням контрагента.

19.06.2024 року та 09.07.2024 року на адресу суду від АТ «ОТП Банк» надійшов супровідний лист від 05.06.2024 року №68-3=23-23/49944-БТ щодо надання запитуваної інформації стосовно ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , повідомляє наступне. Картка № НОМЕР_1 була відкрита на ім`я Клієнта до карткового рахунку № НОМЕР_5 (надалі - «Картковий рахунок») у валюті UAH. Щодо надання виписки по картковому рахунку із зазначенням контрагента повідомляє, що зарахування переказів відбувалось через транзитний рахунок Банку, тому у виписці в графі «Контрагент» зазначено «АТ ОТП БАНК» та до відповіді долучено виписку по картковому рахунку за період з 18.03.2023 по 21.03.2023.

Позивач у судове засідання 22.07.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому, 08.04.2024 року від представника позивача - через систему «Електронний суд» поступила заява про розгляд справи без участі, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання 22.07.2024 повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала.

За наведених обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 18.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 3537652 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника А869 18.03.2023 09:58:32, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора про, що свідчить розділ 10 кредитного договору. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1.2. кредитного договору № 3537652 від 18.03.2023 року товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає 6700,00 грн. В п. 1.3. кредитного договору зазначено, що строк кредиту становить 360 днів. При цьому за умовами договору процента ставка складає за стандартною ставкою 2,00 % від залишку суми кредиту за кожен день, за зниженою ставкою 2,00 % від залишку суми кредиту за кожен день (п.п. 1.4.1., 1.4.2. кредитного договору).

В п. 2.1. кредитного договору зазначено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта. Кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту за реквізитами (п. 2.4. кредитного договору).

До матеріалів позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, який також підписано відповідачем електронним підписом А869 18.03.2023 09:55:09 встановлено, що реальна річна процента ставка складатиме 730,00 % річних, а загальна вартість кредиту 54940,00 грн.

Перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 в сумі 6700,00 грн. відповідно до умов договору № 3537652 від 18.03.2023 року здійснено поповненням банківської картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 136046331, призначення платежу: зарахування 8000,00 грн. на карту № НОМЕР_6 , що підтверджується листом від 30.11.2023 №3658 та супровідним листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.05.2024 року №415.

Відповідно до витребуваної судом інформації встановлено, що рахунок за картою № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 . Відповідно до виписки по рахунку з 18.03.2023 року по 21.03.2023 року встановлено, що на картку № НОМЕР_1 20.03.2023 року надійшла сума у розмірі 6700,00 грн., з призначенням платежу «зарахування переказу».

Таким чином судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору.

10.11.2023 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №10112023, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача, за яким ТОВ «УМ Факторинг» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 3537652 від 18.03.2023 року, до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується Додатком №1 до Договору факторингу № 10112023 від 10.11.2023.

Копією платіжної інструкції №487 від 13.11.2023 підтверджується, що ТОВ «УМ Факторинг» перерахувало ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суму в розмірі 206140, 44 грн. згідно договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 та реєстру прав вимог №1.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Окрім того, за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №3537652 від 18.03.2023 року містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А869 18.03.2023 09:58:32".

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено, що заборгованість за договором №3537652 від 18.03.2023 року про надання кредиту становить 54940,00 грн., що складається з наступного: 6700,00 грн. сума кредиту; 48240,00 грн. заборгованість за відсотками.

При цьому, позивач, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що відображено у паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем електронним підписом А869 18.03.2023 09:55:09 та яким встановлено, що реальна річна процента ставка складатиме 730,00 % річних, а загальна вартість кредиту 54940,00 грн.

Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.п. 1., 3. Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано договір про надання кредиту, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом.

Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, та комісії, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.

При цьому, судом встановлено, що 10.11.2023 року між ТОВ «УМ Факторинг» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №10112023, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача, за яким ТОВ «УМ Факторинг» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 3537652 від 18.03.2023 року, до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується Додатком №1 до Договору факторингу № 10112023 від 10.11.2023.

Копією платіжної інструкції №487 від 13.11.2023 підтверджується, що ТОВ «УМ Факторинг» перерахувало ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суму в розмірі 206140, 44 грн. згідно договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 та реєстру прав вимог №1.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

При цьому, всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ТОВ «УМ Факторинг» відповідач не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «УМ Факторинг», ні попереднього кредитора.

Так, згідно договору про надання кредиту, Паспорта споживчого кредиту, у відповідача наявна заборгованість в розмірі 54940,00 грн. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості чи наявності такої в іншому розмірі матеріали справи не містять.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість ні позивачу, ні попередньому кредитору в добровільному порядку не погасила, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» та стягнення із відповідача заборгованості за договором про надання кредиту № 3537652 від 18.03.2023 року у розмірі 54940,00 грн., що складається з наступного: 6700,00 грн. сума кредиту; 48240,00 грн. заборгованість за відсотками.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 01.12.2023, укладений між ТОВ «УМ Факторинг» в особі директора Макєєва В.М. та ОСОБА_2 та акт №65 обсягу наданої правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 08.12.2023 року згідно якого сторони погодили, що сума витрат, за надання замовником послуг по справі становить 6000, грн. та складається з: консультація клієнта 1 год. 1000, 00 грн., Підбір законодавства, що регулює спірні відносини. Пошук правової позиції та практика Верховного Суду 1 год. 1000, 00 грн., Написання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви 4 год. 4000, 00 грн.

Згідно копії платіжної інструкції №641 від 20.12.2023 підтверджується, що ТОВ «УМ Факторинг» перерахувало ОСОБА_2 суму в розмірі 6000,00 грн. згідно акту №65 обсягу наданої правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги №15/12/2023 від 08.12.2023 року.

Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляла.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Окрім того, слід зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Враховуючи наведене, принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, категорії справи, її складності, ціну позову та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 526, 527, 530, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,141, 247, 258, 263-265, 266, 274, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька, 73Г, офіс 7/1, , ) заборгованість за договором про надання кредиту № 3537652 від 18.03.2023 року в розмірі 54 940 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька, 73Г, офіс 7/1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 22 липня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило