ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2024 року м. Київ
Апеляційне провадження №22-з/824/963/2024
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Федорчук Я.С.
розглянув заяву Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни, стягувач: ОСОБА_2 ,
Постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та на додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишено без змін.
Заява мотивована тим, що 23 травня 2024 року судом апеляційної інстанції було повністю відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні апеляційних скарг останнього, однак судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які понесла Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Вказує, що ОСОБА_1 не маючи намір виконувати судове рішення звернувся до суду апеляційної інстанції з необгрунтованими та безпідставними апеляційними скаргами, через неправомірні дії ОСОБА_1 та звернення останнього з безпідставними апеляційними скаргами, Асоціація «Гапоненко Роман і партнери» вимушено понесла витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, яка надавалась адвокатом.
На підтвердження понесених судових витрат Асоціацією надано ряд документів та доказів на підтвердження понесення вказаних витрат.
ОСОБА_1 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких вказував на те, що заявником не було виконано вимоги ЦПК України та не було направлено йому належним чином заяву про ухвалення додаткового рішення та не надано суду належні докази, які підтверджують направлення заяви з додатками йому як стороні, а тому вказане тягне за собою залишення заяви без розгляду.
Також звертає увагу суду на договір № 1/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року, який укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс» в особі адвоката Кострюкова Валерія Івановича, що діє на підставі статуту, але відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником цього АО є ОСОБА_3 , то відповідно Кострюков Валерій Іванович підписав договір № 1/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року без повноважень, а тому він не може діяти на підставі Статуту і це є підставою для відмови у заяві про ухвалення додаткового рішення.
Крім того, наказом №01/03/18 від 01 березня 2018 року не було уповноважено адвоката Кострюкова В.І. на підписання акту, але всупереч цьому акт було підписано та подано до суду як доказ надання правової допомоги.
ОСОБА_1 також зазначає, що правова допомога щодо підготовки та подання пояснень надаватись по договору № 1/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року не могла, оскільки договір укладений 18 січня 2024 року, а пояснення підготовлено 19 грудня 2023 року і подано 25 грудня 2023 року. Також вказує на те, що ОСОБА_2 не доведено факту надання правничої допомоги адвокатом, оскільки, всі документи подавались і підписувались ОСОБА_2 , а не адвокатом Кострюковим В.І.
Також звертає увагу на те, що із наданих документів незрозуміло чи правову допомогу надає адвокат і чи уповноважувало його адвокатське об`єднання на надання правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутній ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні заяви Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі та повернути заяву без розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити.
ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, просив залишити її без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з такого.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.
Вказана судова практика є незмінною та вже усталеною.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункт 128).
Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункти 129-133).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року справі № 904/4507/18, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та на додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишено без змін.
Заява мотивована тим, що 23 травня 2024 року судом апеляційної інстанції було повністю відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні апеляційних скарг останнього, однак судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які понесла Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених Асоціацією у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 , як керівником Асоціації було надано наступні документи:
· Договір №01/2024 від 18 січня 2024 року про надання правової (правничої) допомоги, укладений між АО «Український правовий альянс», в особі адвоката Кострюкова В.І., який діє на підставі Статуту та Асоціацією «Гапоненко Роман і партнери». Відповідно до п. 31 та 3.2 вказаного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачується Адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги встановлюється в сумі 4000,00 грн за одну годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом протягом 3 робочих днів з дати стягнення коштів з боржника на якого покладається судом про відшкодування правової допомоги клієнту. На підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги відповідно до умов договору Адвокатським об`єднанням складається Акт наданих послуг /т.2 а.с. 118/;
· Наказ АО «Український правовий альянс» від 01 березня 2018 року, відповідно до якого керуючий партнер ОСОБА_3 доручив Кострюкову В.І. самостійно підписувати угоди про надання правової допомоги від імені АО «Український правовий альянс» /т.2 а.с. 120/;
ОСОБА_1 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі та повернути заяву без розгляду. В якості підстав для залишення заяви без розгляду ОСОБА_1 посилався на те, що заявником не було виконано вимоги ЦПК України та не було направлено йому належним чином заяву про ухвалення додаткового рішення та не надано суду належні докази, які підтверджують направлення заяви з додатками йому як стороні. Вказані доводи відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки вказана заява з додатками була направлена ОСОБА_1 на його електрону адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі /т.2 а.с. 117/.
Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов'язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
З огляду на вищезазначене, визначений у Акті виконаних робіт №9 від 23 травня 2023 року обсяг виконаної адвокатом роботи та вартість наданих послуг є значно завищеними, а тому, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, та враховуючи заперечення ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_1 на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі - 6000,00 грн.
Доводи наведені ОСОБА_1 в запереченнях на заяву про те, що ОСОБА_2 не доведено факту надання правничої допомоги адвокатом, оскільки, всі документи подавались і підписувались ОСОБА_2 , а не адвокатом Кострюковим В.І., суд апеляційної інстанції до уваги не приймає оскільки діючим законодавством не передбачено такої підстави для відмови у стягненні витрат стороні якщо процесуальні документи підписані та подані особисто стороною, а не адвокатом з яким укладено договір про надання правничої допомоги, так вказане не спростовує факт надання правової допомоги при підготовці вказаних документів.
Посилання ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Доводи наведені в запереченнях відносно того, що договір № 1/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року, який укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс» в особі адвоката Кострюкова Валерія Івановича, що діє на підставі статуту, але відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та керівником є ОСОБА_3 , а відповідно Кострюков Валерій Іванович підписав договір № 1/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року без повноважень, а тому він не може діяти на підставі Статуту і це є підставою для відмови у заяві про ухвалення додаткового рішення, є безпідставними, оскільки відповідно до наказу 01/03/18 від 01 березня 2018 року Керуючий партнер ОСОБА_3 доручив адвокату Кострюкову В.І. самостійно підписувати Угоди про надання правової допомоги від імені АО «Український правовий альянс».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заява Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
Заяву Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя-доповідач: В.В. Соколова
Судді: М.В. Мережко
Повний текст додаткової постанови складений 29 липня 2024 року.