Справа №705/4360/24
2/705/2132/24 УХВАЛА
02 серпня 2024 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує наступним.
Вона та відповідач по справі ОСОБА_2 уклали шлюб 18 травня 1975 року. За період перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Уманською держнотконторою 07.04.1983 року за реєстраційним номером 1-825, вони придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 276 від 13.09.1990 та дозволу на виконання будівельних робіт № 11 від 03.02.1992 придбаний будинок переобладнано в літню кухню та побудовано новий житловий будинок в липня 1992 року.
Згідно актового запису № 71 від 10.06.2004 зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області вищевказаний шлюб розірвано.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 23.02.2024 зареєстрував право власності на закінчений у 1992 році будівництвом об`єкт, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на себе. З даного реєстру їй стало відомо про порушення її прав.
Активні дії ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на житловий будинок та неповідомлення її про такі дії, дає їй підстави вважати, що вказаний будинок, що є спільною сумісною власністю сторін, без її згоди, може бути відчужено на користь третіх осіб та, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
З метою недопущення порушення прав та ефективного захисту її прав, вважає доцільним та необхідним здійснити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту.
У зв`язку з цим просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок садибного типу з будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.
На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суддя вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та наявні матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач подала заяву про забезпечення позову, звернувшись до суду з позовом про визнання нерухомого майна, а саме будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею, ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу з будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що 07.04.1983 ними, як подружжям було укладено договір купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на присадибній земельній ділянці, але стороною покупця у такому договорі було зазначено відповідача, який на той момент був її офіційним чоловіком. В подальшому ними було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт і придбаний будинок був переобладнаний в літню кухню. Крім того, за спільні кошти і зусилля подружжя, в липні 1992 року було побудовано новий житловий будинок.
У зв`язку із погіршенням стосунків між сторонами їх шлюб був припинений, після чого їй стало відомо, що 23.02.2024 відповідач зареєстрував за собою право власності на завершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим нею і постановлено питання визнання вказаного майна спільним майном подружжя, тому вона і звернулася до суду з цим позовом. При цьому, активні дії відповідача щодо реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок та неповідомлення її про такі дії, дає підстави вважати, що відповідач може вжити заходів відчуження цього майна, внаслідок чого, у разі задоволення її позовних вимог, виконання такого рішення суду, буде неможливим.
Суд, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів саме такого виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній справі, вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог накласти арешт та заборонити розпорядження спірним майном житловим будинком з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 71807364 від 28.02.2024, державний реєстратор виконавчого комітету Уманської міської ради Мовчан А.П., на підставі технічного паспорту ТІ01:1850-2383-2667-0844, виданий 14.02.2024, до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Враховуючи обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відомості про належність майна, що є предметом спору, суд вважає, що такий вид забезпечення позову відповідатиме змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася позивач ОСОБА_1 , характеру його порушення та не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , ст. ст. 149, 150, 153, 154, 353, 354 ЦПК України, суд
Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Копію ухвали надіслати до Відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для вжиття відповідних заходів та сторонам до відома.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р. В. Піньковський