Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2024року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Заїчко Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент - банк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В

У травні 2024 року АТ «Акцент - банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначають, що відповідач 23.02.2021 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % річних на суму залишку заборгованості.

Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, внаслідок чого, станом на 14.04.2024 року наявна заборгованість у сумі 46888,97 грн.

Посилаючись на обставини і підстави зазначені у позові просить стягнути з відповідача на користь банка суму заборгованості за кредитом 24918.50 грн., суму заборгованості за відсотками 21970.47 грн. та судові витрати у сумі 3028 грн. Розгляд справи просять проводити за відсутності представника позивача.

Ухвалою суду від 09.05.2024 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

18.06.2024 відповідачем, через свого представника ОСОБА_2 подано відзив на позов. Просить відмовити у задоволені позову за недоведеністю. Зазначає, що доказів узгодження між сторонами процентної ставки отримання кредиту матеріали справи не містять. Вважає, що факту укладення між сторонами договору та підстав стягнення саме у тому розмірі, який пропонує позивач не доведено. Просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати в розмірі 5500,00 грн.

Розгляд справи просив проводити за відсутності сторони відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

23.02.2021 року між АТ «Акцент - банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Укладений між сторонами договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням в установлені терміни не повернув належні кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками та банківською випискою

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 14.04.2024 року становить у сумі 46888,97 грн., а саме: суму заборгованості за кредитом 24918.50 грн., суму заборгованості за відсотками 21970.47 грн

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ,у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 23.02.2021,яка виникла станом на 14.04.2024,що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24918,50 грн.

Додана позивачем виписка про рух коштів за картковим рахунком ОСОБА_1 за спірний період є доказом волевиявлення відповідача на споживання банківської послуги у вигляді фінансового кредиту, зарахування на картковий рахунок кредитних коштів та їх використання відповідачем. На заперечення даної виписки відповідач жодних доказів суду не надав.

Звертаючись до суду із позовом банк просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Натомість, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користуванням кредитом, необхідно відмовити за недоведеністю з наступних підстав..

Згідно ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач, як на підставу стягнення, посилається на Умови та правила надання банківських послуг, тарифи, які розміщені на банківському сайті, які є невід`ємною частиною спірного договору.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме ці тарифи та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання послуг в А-Банку.

За відсутності відомостей про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд, враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, за яким при вирішенні цього спору необхідно виходити з того, що банком суду не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач (позичальник) на час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, на які зроблене посилання у позові. Тобто відсутні докази про те, що сторони у належний спосіб визначили умови нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами такого договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Щодо доводів позивача відносно наявності паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписаний відповідачем, а отже підстав вважати, що відповідач ознайомлений з усіма істотними умовами договору, суд зазначає наступне.

Так, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», має відомості щодо тип кредитного продукту в якому наявна інформація про умови кредитування. Вказаний паспорт підписаний електронним підписом ОСОБА_3 . Натомість, паспорт споживчого кредиту не містить відомостей про те які умови, із якою базовою процентною ставкою, чи 46,9% річних, чи 44, 4 % річних, чи 40,8 % річних, прийняті відповідачем.

Паспорт споживчого кредиту не може вважатися належним доказом щодо погоджених між сторонами розміру кредиту, процентної ставки, оскільки зі змісту паспорту, - умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У розділі 4 зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування. Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 грудня 2020 року справа №284/157/20-ц.

Додана позивачем виписка по картковому рахунку відповідача, підтверджує факт видачі кредитних коштів та користування ними.

Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1609,18 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката понесених відповідачем.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п.3. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 17.06.2024 р. з додатком 1; акт надання послуг(додаток 2)від 18.06.2024 р. в якому вартість послуг вказана у розмірі 5500грн.; платіжне доручення на суму 5500, 00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, враховуючи, що судовим рішенням позовні вимоги задоволено частково, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 17.06.2024 року, також суд враховує, що справа є типовою та нескладною, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які відповідач поніс підлягають до часткового задоволення а саме стягнення з позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,81,141,263-265,268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства «Акцент -Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24918.50 грн. та у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1609,18 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є. П. Тептюк