Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 09 жовтня 2020 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3. Більше ніж півроку з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, хоча і проживають за однією адресою. За цей час переконалася, що в них немає спільних інтересів, бажання бути разом не має, живуть кожен своїм життям і не намагаються перейнятися проблемами один одного. Подальше спільне проживання у шлюбі з відповідачем є неможливим. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам сина, який змушений спостерігати негативні події в сім`ї, що має істотне значення. Син проживає разом з нею (окремо від відповідача) і спір з цього приводу між ними відсутній. У зв`язку з тим, що відповідач частково надає кошти для утримання сина і нерегулярно, вважає за необхідне, щоб аліменти були призначені судом. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак має неофіційний дохід, а отже, і має можливість сплачувати аліменти.

Ухвалою від 12 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У поданій до суду заяві від 15 липня 2024 року позивач просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує повністю.

Відповідач позов визнав частково. Не заперечує щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки є православним християнином, уклав з позивачем церковний шлюб, а тому бажає надалі перебувати з нею у шлюбі, щоб син проживав у повній сім`ї.

Суд, заслухавши відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 06 жовтня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Син сторін зареєстрований та проживає з матір`ю (позивачем) за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Центру надання адміністративних послуг у місті Рівному про реєстрацію місця проживання особи № 49567 від 13 листопада 2020 року, № 57409 від 07 жовтня 2021 року та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина третя статті 56 СК України встановлює право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

За положеннями ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Добровільність шлюбу є однією з основних засад сімейного законодавства України. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним.

Щодо доводів відповідача про необхідність збереження сім`ї в інтересах малолітнього сина, то таке збереження можливе за умови, що дитина буде зростати в атмосфері любові та поваги як до неї самої, так і між батьками як подружжям. З огляду на небажання позивача надалі перебувати у шлюбі та відсутність у неї почуття любові та поваги до чоловіка створення таких умов за вказаних обставин не виявляється можливим.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірвання шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, а тому позовну вимогу про розірвання шлюбу належить задовольнити.

Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів та беручи до уваги, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За правилами ст.141, 142 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1211,20 грн. Враховуючи визнання позовної вимоги про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, що становить 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 142, 206, 258, 263-265, 273, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09 жовтня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 1404.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя