КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/11049/23

номер провадження 22-ц/824/10401/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача Тетеря С.І. ,

представники відповідачів Косяк В.М. , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» - Тетері Світлани Ігорівни

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року /суддя Ярмола О.Я./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» Тетеря С.І. звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просила суд скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 7142 від 21.10.2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська»; визнати відсутнім у ТОВ«АГРОТРЕЙД- 2000» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0023; стягнути у рівних частинах з відповідачів судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено./т. 2 а.с. 165-181/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» - Тетеря С.І. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнити позовні вимоги. Також просила здійснити перерозподіл судових витрат.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача переважного права на укладення Договору оренди землі на новий строк, оскільки лист-повідомлення орендодавця від 24.03.2022 року не може братися до уваги судом як доказ припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк. У цьому листі до закінчення строку дії договору оренди землі ОСОБА_4 повідомив, що не бажає укладати з ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» цей договір на новий строк через намір обробляти спірну земельну ділянку самостійно і використовувати її для власних потреб, водночас, одразу після державної реєстрації припинення права оренди передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю - ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000». Отже, було порушено принцип добросовісності. Вказувала і на те, що суд безпідставно встановив, що переважне право позивача припинилося через висловлення заперечень щодо поновлення договору оренди землі на підставі ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки відповідач- 1 не надсилав відповідні заперечення на виконання вимог цієї норми.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Вказувала, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у позивача відсутнє переважне право орендаря. Так, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури поновлення договору оренди землі. Орендодавець надіслав свої заперечення щодо поновлення договору і таке заперечення є достатнім волевиявленням. Відповідач 1 у визначений договором строк надіслав заперечення щодо поновлення Договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року, а тому підстави для такого поновлення відсутні. 25.03.2022 року, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору оренди землі, відповідач 1 надіслав позивачу лист-повідомлення, в якому вказав, що строк дії договору закінчується 23.11.2022 року, разом з тим він не бажає продовжувати дію такого договору та просив повернути належну земельну ділянку після 23.11.2022 року. Таке повідомлення отримано позивачем 29.03.2022 року. Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Також просила стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. У разі задоволення позовних вимог позивача, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 15 000,00 грн. в суді першої інстанції та 15 000,00 грн. в суді апеляційної інстанції.

Представник ТОВ «Агротрейд-2000» Косяк В.М. також звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, просив залишити рішення без змін, стягнути з позивача судові витрати у розмірі 22 000 грн. Зазначав, що рішення суду є законним і обґрунтованим, в даному випадку не повинен порушуватись принцип свободи договірних відносин. Повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини було вчасно. Власник земельної ділянки має право розпоряджатися нею на власний розсуд, а тому новий договір укладено правомірно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2015 року між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» було укладено договір оренди землі № 742, згідно п.1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада та належить Орендодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА 593880, виданого 26.10.2006 року /т. 1, а.с. 10-11/.

Згідно п. 5 договору оренди землі № 742, договір укладено на сім років. Після закінчення строку договору Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 16 договору).

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря (п. 31 договору).

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.11.2015 року Орендодавець ОСОБА_5 , з одного боку, передає, а орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», в особі директора Дабіжи М.М. , з другого приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер :01:022:0023, що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею 1,5509 га, у тому числі рілля 1,5509 га /т. 1, а.с. 12/.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 48199856, вбачається, що 23.11.2015 року 16:10:07, державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. зареєстровано договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 21.10.2015; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26389000 від 23.11.2015 16:10:47; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк дії: на 7 років; відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», Орендодавець: ОСОБА_5 ; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 1,5509 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04; об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером: :01:022:0023 /т. 1, а.с. 13/.

Встановлено, що 09.02.2022 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023, площею 1,5509 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, з цільовим призначенням: 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, що стверджується копією договору дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 09.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Деруном А.А. /т. 1, а.с. 15/.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 26.12.2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. було здійснено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "БІЛОЦЕРКІВСЬКА", на підставі: лист-повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 25.03.2022, видавник: гр. ОСОБА_4 ; опис вкладення, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 25.03.2022 видавник: Укрпошта; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 29.03.2022, видавник: Укрпошта /т. 1, а.с. 17/.

Встановлено, що 28.12.2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. було здійснено державну реєстрацію іншого речового права: 48884125, документи подані для державної реєстрації: договір оренди земельної ділянки, серія та номер: 84, виданий 28.12.2022; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65986635 від 30.12.2022; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: 28.12.2022, строк: 7років, дата закінчення дії: 28.12.2029, з автоматичним продовженням дії договору, з правом передачі в піднайм (суборенду); відомості про суб`єкта іншого речового права: орендодавець: ОСОБА_4 , орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю.

Встановлено, що 21.09.2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направила лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі за вих. № 01-3-142 до якого долучено проект додаткової угоди (а.с. 18-22), яке згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ОСОБА_4 26.10.2022 року /том 1, а.с. 23/.

Судом встановлено, що 25.03.2022 року ОСОБА_4 направив директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому повідомив, що термін дії договору закінчується 23.11.2022 року, що відповідно до п. 31 договору є підставою для його припинення, та відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Зазначив, що на виконання п. 5 договору, ОСОБА_4 як новий власник не бажає укладати новий договір оренди з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» або продовжувати дію вказаного договору, а має намір обробляти земельну ділянку за договором самостійно і використовувати її для власних потреб на власний розсуд. А також, просив утриматись від вчинення дій які б перешкоджали йому відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну йому земельну ділянку /том 1, а.с. 112/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 4 ст. 124 ЗК України про те, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно ст. 16 Закону № 161-XIV «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 17 Закону № 161-XIV об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 , ч. 3 ст. 19 Закону № 161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років, для земельних ділянок сільськогосподарського призначення, переданих в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може бути меншим як 25 років.

За ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як було встановлено, між позивачем та ОСОБА_5 було укладено Договір оренди землі № 742 від 21.10.2015 року, за яким ОСОБА_5 передала позивачу в оренду свою земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023.

З 09.02.2022 року за договором дарування земельної ділянки ОСОБА_4 є новим власником зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0023.

Згідно ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до пп.1 п.27 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення:

а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування;

б) приватної власності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (далі Закон № 2698-IX) від 09.10.2022 року, який набрав чинності 19.11.2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом).

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року по 19 листопада 2022 року договори оренди землі, строк яких закінчувався у цей проміжок часу, були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору.

Відповідно до п. 37 Договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.

Тобто, сторони в договорі визначили строк набрання ним чинності, а саме пов`язали його з двома фактами: 1) підписання; 2) державна реєстрація права оренди.

З конструкції наведеної умови договору вбачається, що лише за наявності двох умов можливе набрання ним чинності.

Як було вже зазначено, речове право на спірну земельну ділянку за позивачем згідно договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року було зареєстровано 23.11.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішенням державного нотаріуса Узинської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Лесею Вікторівною, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26388629 від 23.11.2015 року, строк дії 7 років.

Отже, виключно після здійснення реєстрації речового права, 23.11.2015 року, Договір оренди землі № 742 від 21.10.2015 року набув чинності, та саме з цієї дати державної реєстрації відраховується строк оренди - 7 років.

Речове право було зареєстроване без права пролонгації. Тобто, строк дії Договору оренди землі № 742 закінчився 23.11.2022 року та відповідно з 23.11.2022 року речове право позивача на користування земельною ділянкою було припинено.

Крім того, в підтвердження, що Договір оренди землі №742 почав діяти виключно після 23.11.2015 року є те, що Акт приймання -передачі земельної ділянки було підписано сторонами договору після реєстрації речового права 23.11.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, датою набрання чинності, а також початком перебігу строку дії Договору оренди земельної ділянки є 23.11.2015 року, тобто дата виконання обох умов набрання чинності такого договору і передача земельної ділянки за Актом приймання-передачі, а відповідно, сім років строку дії такого договору закінчилися - 23.11.2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що дія Договору оренди землі №742 закінчилася 21.10.2022 року та була автоматично поновлена, апеляційним судом відхиляються, оскільки як вірно вказано судом першої інстанції, положення щодо автоматичного поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19.11.2022 року, а строк договору оренди землі закінчився після припинення положення про автоматичну пролонгацію.

Щодо переважного права наймача, суд першої інстанції також дійшов вірних висновків про те, що у частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Поновлення договорів оренди землі, укладених до 16.07.2020 року, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Так, згідно ст. 33 Закону № 161-XIV (в редакції чинній на момент укладання договору оренди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Пунктом 5 Договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 р. передбачено, якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього Договору, він зобов`язаний за 6 (шість) місяців до закінчення строку дії нового Договору повідомити про це Орендаря в письмовій формі.

Встановленим є те, що у визначений договором строк ОСОБА_4 надіслав орендарю свої заперечення щодо поновлення Договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року.

Позивач підтверджує факт отримання такого повідомлення від орендодавця.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 скористався своїм правом та з повним дотриманням умов договору, у визначений договором строк, повідомив орендаря про свої наміри не укладати новий договір і не продовжувати дію, ще на той час чинного договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях відповідача ОСОБА_4 вбачається суперечлива і недобросовісна поведінка, зокрема вказівка на самостійне оброблення землі і небажання у зв`язку з цим продовжувати договір, апеляційний суд відхиляє, оскільки, отримавши у березні 2022 року лист-повідомлення орендодавця про небажання продовжувати відносини щодо оренди землі, у вересні 2022 року позивач направив ОСОБА_4 лист про поновлення договору оренди з проектом відповідної додаткової угоди, тим самим повністю проігнорував наміри і повідомлення власника земельної ділянки.

Договором оренди землі № 742 від 21.10.2015 року не передбачено інформування орендодавцем причин своїх намірів, а також, не передбачена повторність/кратність повідомлення орендодавцем своїх намірів чи інше листування.

У постанові від 04.12.2019 р. у справі № 693/42/18 Верховний Суд зазначив, що закон зобов`язує орендодавця повідомити орендаря про бажання чи небажання продовжувати договір, а не вказувати причини такого.

Також апеляційний суд наголошує на тому, що першочергово, договір було укладено з ОСОБА_5 , яке у зв`язку з продажем земельної ділянки, перейшло до ОСОБА_4 , який набув земельну ділянку обтяжену орендою.

Отже, заявляючи у березні 2022 р. про небажання продовжувати строк договору оренди землі на новий строк та прохання звільнити і повернути спірну земельну ділянку, ОСОБА_4 діяв правомірно, переважне право позивача, як орендаря, не було порушено.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Така правова позиція викладена у Постанові ВС 18 квітня 2019 року у справі № 625/166/18 (провадження №61-257св19).

Оскільки правовідносини, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 , за Договором оренди землі № 742 від 21.10.2015 року припинилися внаслідок закінчення строку дії цього договору, ОСОБА_4 на власний розсуд розпорядився своїм майном, передавши в користування земельну ділянку іншому орендарю - ТОВ "АГРОТРЕЙД- 2000".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Судова практика наведена апелянтом в обґрунтування правової позиції, не може бути застосована до даних правовідносин через відсутність подібності правовідносин.

Апелянт наводить судову практику за 2016- 2019 роки. Водночас, тлумачення норм ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» наданих Верховним Судом України, так і Верховним Судом відрізнялось у цей період. Разом з тим, наразі існує усталена практика, що підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», пов`язані одна з іншою, переважно судова практика з питання поновлення/ укладання на новий строк договорів оренди зводиться до наявності чи відсутності волевиявлення орендодавця, яке він не зобов`язаний обґрунтовувати чи пояснювати чи надавати підстави такої відмови.

Крім того, у листі-повідомленні про заперечення щодо поновлення договору оренди землі орендодавець серед іншого вказує, що бажає використовувати належну земельну ділянку «…на сласний розсуд». Отже, у діях орендодавця відсутня суперечлива поведінка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

В частині, що стосується судових витрат, суд першої інстанції також вірно врахував обставини справи, керуючись ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16)

Оскільки позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» не підлягають до задоволення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідачів понесені судові витрати.

Відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (…) Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Встановлено, що відповідачі у відповідності до зазначених норм ЦПК України, подали заяви, розрахунки і докази понесених судових витрат на правничу допомогу та просили компенсувати їм дані витрати згідно ст. 141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим (Постанови ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19)

Встановлено, що 14.09.2023 року між адвокатом Марценюк Л.А. та відповідачем ОСОБА_4 укладено Договір про надання правової допомоги. 13.10.2023 року між адвокатом та ОСОБА_4 складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 2, відповідно до якого за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 20 000, 00 (двадцять тисяч) гривень, з яких 15 000, 00 грн. гонорар адвоката за надані послуги, а 5 000,00 грн. - гонорар успіху, у відповідності до п. 4.2. Договору.

Дані витрати відповідача ОСОБА_4 є обґрунтованими та пропорційними до предмету спору, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Однак, суд вважає, що судові витрати в сумі 15 000 грн., які поніс ОСОБА_4 в зв`язку з розглядом його апеляційної скарги в Київському апеляційному суді, в рамках даної справи, підлягають частковому відшкодуванню (5 000 грн.), оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 була задоволена частково та гонорар успіху, в даному випадку, не може бути нарахованим і компенсованим за рахунок позивача.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції вірно вважав, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_4 в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 25 000 грн.

Встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «МКБ ГРУПП» та відповідачем ТОВ «Агротрейд-2000» було укладено 20.10.2023 року Договір про правничу допомогу № 69. 03.11.2023 року між даним адвокатським об`єднанням та ТОВ «Агротрейд-2000» складено Акт приймання-передачі правничої допомоги, згідно якого вартість наданих послуг становить 11 000 грн. та згідно п. 2.4. Договору про правничу допомогу № 69 гонорар успіху встановлено 11 000 грн. Отже, відповідач ТОВ «Агротрейд-2000» в зв`язку з розглядом даної справи поніс судові витрати на правничу допомогу на загальну суму 22 000, 00 грн.

Дані витрати відповідача ТОВ «Агротрейд-2000» є обґрунтованими та пропорційними до предмету спору, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Доводи апеляційної скарги в частині витрат, зводяться до скасування рішення, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, які заявлені при розгляді апеляційної скарги представниками відповідачів.

14.09.2023 року між адвокатом Марценюк Л.А. та Відповідачем 1 укладено Договір про надання правової допомоги. 19.04.2024 року між адвокатом та клієнтом складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 4 відповідно до якого за надання послуг Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі 20 000, 00 грн., з яких 15 000,00 грн. гонорар адвоката за надані послуги, та 5 000,00 грн. - гонорар успіху, у відповідності до п. 4.2. Договору, які підлягають сплаті протягом 10 днів з моменту ухвалення відповідного рішення суду. Відповідно до позиції ВП ВС викладеної у Постанові у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020р.) гонорар успіху є складовою частиною гонорару адвоката передбаченого договором про надання правової допомоги, і є дійсним зобов`язанням, яке відповідає стаття 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_4 підлягають понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 грн.

Крім того, стягненню з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» підлягає 22 000 грн., відповідно до договору №15 про правничу допомогу від 18.04.2024 р., з яких 11 000 грн фактично понесених витрат та 11 000 грн гонорар успіху, передбачений договором, які є співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» - Тетері Світлани Ігорівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідача ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 20 000 грн.

Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» 22 000 грн.

Дані сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Білоцерківська", , /адреса місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, с.Шкарівка, вул. Миру,4/

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 /

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000», /адреса місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, автодорога Київ-Одеса 82 км + 500 м/

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: