Провадження №: 2/336/2144/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Подліянової Т.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 17.03.2021 станом на 15.04.2024 в сумі 52 134,87 грн.

За змістом позову, 17.03.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № . Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі. 20.09.2021 права вимоги за вищевказаним договором відступлені АТ «Таскомбанк». Відповідач умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.04.2024 у відповідача виникла заборгованість в сумі 52 134,87 грн.

Ухвалою судді від 03.06.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, про що зазначив у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі та без фіксації технічними засобами, про що до суду подав письмову заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що 17.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» із заявою-анкетою на отримання послуг (а.с.11).

17.03.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 31 343 грн. строком на 36 місяців. За умовами договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 53031157, який є невід`ємною частиною договору (п.1.3) (а.с.8,11).

Згідно з паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5303157, відповідач зобов`язався сплатити щомісячні проценти 2,99%, річні 9,99% (а.с.9-10).

Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» визначено, що кредитний договір укладається шляхом погодження позичальником пропозиції кредитодавця про отримання кредиту та приєднання позичальника до цих умов (п.1.2). Кредитодавець надає позичальнику кредит без установлення яких би не було цілей щодо користування/розпорядження кредитом зі сторони позичальника у тому числі без установлення споживчих цілей щодо користування/розпорядження кредитом (п.2.2). За надання кредиту позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю проценти (3.1). Ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору (п.3.4). Позичальник зобов`язався щомісячно, у граничний термін, повернути чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні та річні проценти (п.5.1) (а.с.12-16).

20.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» був укладений договір факторингу № 200921, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в договорі, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 № (а.с.27-51).

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № від 17.03.2021 станом на 15.04.2024 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 52 134,87 грн, з яких 28257,13 грн. за тілом кредиту; 4724,53 грн. по річним процентам; 19153,21 грн. по щомісячним процентам (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_1 користувався наданим кредитом та здійснював платежі в рахунок його погашення, однак не в повному обсязі, про що свідчать виписки по особовому рахунку за період з 17.03.2021 по 15.04.2024 (а.с. 53-91).

АТ «Таскомбанк» діє на підставі Статуту (а.с.97-104).

Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про доведеність укладення вищевказаного договору між відповідачем та ТОВ «ФК «ФЦР», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним договором факторингу.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав.

Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, наданий йому кредит в строк, передбачений кредитними договорами не повернув. За змістом зазначеного договору факторингу та додатків до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати відповідної суми заборгованості за кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки АТ «Таскомбанк», ні на рахунки попереднього кредитору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 3028, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 223, 247, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 17.03.2021, станом на 15.04.2024 у розмірі 52 134 (п`ятдесят дві тисячі сто тридцять чотири) гривні 87 копійок, яка складається з наступного: 28 257 ( двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 13 копійок - заборгованість по тілу кредиту; 4724 (чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 53 копійки заборгованість по річним процентам; 19 153 (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят три) гривні 21 копійка заборгованість по щомісячним процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», код за , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко