Справа № 526/1304/24
Провадження № 2/526/786/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

адвокатів Хоруженка С.Г., Фесенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів,

з участю представника третьої особи ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

08 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів.

Ухвалою від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі.

29 квітня 2024 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшло пояснення щодо позову, в якому вона зазначає, що положення нормативно-правових актів чітко визначають коло суб`єктів, що визначаються членами сім`ї військовослужбовця та, які мають право на отримання його грошового забезпечення у випадку зникнення безвісти. Позивачкою не доведено можливості отримання від ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за минулий період, тобто з 01.09.2023 року, з огляду на відсутність вжиття заходів щодо їх отримання до моменту звернення до суду та ухилення ОСОБА_2 від утримання дитини. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення аліментів як невірно обраний спосіб захисту прав.

Цього ж дня від третьої особи військової частини НОМЕР_1 надійшло пояснення щодо позову, з якого слідує, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, а також членів їхніх сімей. Аліменти на утримання дитини можуть сплачуватись трьома способами: добровільно за ініціативою платника, на підставі укладеного між батьками договору або на підставі рішення суду за позовом одержувача аліментів. Безумовним є факт того, що наразі сплата військовослужбовцем ОСОБА_2 аліментів на утримання своєї дитини добровільно чи на підставі договору є неможливим. Водночас інший законний спосіб матеріальної підтримки члена сім`ї ОСОБА_2 , а саме його малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів належить задовольнити.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Хоруженко С.Г. суду пояснив, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 . За період спільного проживання з позивачем ОСОБА_2 повністю утримував дитину, як і продовжував утримувати її після мобілізації в ЗСУ. 20 травня 2023 року ОСОБА_2 під час бою в районі населеного пункту ОСОБА_7 зник безвісти, його доля на даний час нікому невідома. Тому просить стягти з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01вересня 2024 року.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки відповідач суду не повідомив, а також не надано відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Фесенко О.А. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та її дочка згідно чинного законодавства не є членами сім`ї безвісти зниклого ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , суду пояснив, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, а також членів їхніх сімей. Наразі ОСОБА_2 е безвісти зниклим, тому грошове забезпечення виплачується членам сім`ї безвісти зниклого, на даний час його дружині. Неповнолітня дитина теж має право на отримання аліментів, які будуть утримуватися з грошового забезпечення. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Гадяч, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Згідно Указу Президента України № 64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений.

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , як військовослужбовець, був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_5 та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З копії платіжних інструкцій вбачається, що ОСОБА_2 з березня по травень 2023 року здійснював перерахування коштів ОСОБА_1

20 травня 2023 року ОСОБА_2 під час бою в районі населеного пункту Григорівка зник безвісти.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності зіст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

П. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884.

Згідно п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

П.4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №1542/11243 від 13 жовтня 2023 року, зазначено, що Законодавством України встановлено, що за військовослужбовцями, які потрапили в полон або зникли безвісти зберігається грошове забезпечення, яке щомісячно виплачується їхнім сім`ям: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців.

Судом встановлено, що на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 до його зникнення перебувала його малолітня дочка ОСОБА_9 .

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а в даному випадку батька, який безвісти відсутній, є однією з форм його участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач є батьком дитини, тому нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх дитину до досягнення повноліття.

Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби дитини певного віку, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття.

Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів з 1 вересня 2023 року, суд зауважує, що у відповідності до ч.1, 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Судом встановлено, що 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , проте 30 листопада 2023 року їй відмовлено у видачі судового наказу.

4 грудня 2023 року ОСОБА_1 повторно зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , проте 2 січня 2024 року їй відмовлено у видачі судового наказу, після чого вона звернулася до Полтавського апеляційного суду з апеляційною скаргою для перегляду судового рішення, однак 25 березня 2024 року в задоволенні апеляційної скарги їй було відмовлено.

Військова частина у згаданий період не сплачувала позивачу грошове забезпечення чи будь - які інші виплати.

Доказів, що позивач вживала заходи для одержання аліментів з 1 вересня 2023 року суду не надано, тому суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позову в цій частині і вважає, що аліменти слід стягувати починаючи з 20 листопада 2023 року - з дня пред`явлення до суду заяви про видачу судового наказу, а не з 1 вересня 2023 року, як просить позивач.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

- позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с.Плішивець, Гадяцького району, Полтавської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2023 року до повноліття.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_4 .

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ,ЄДРПОУ- НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 29 липня 2024 року.

Головуюча: Л. В. Максименко