Справа №295/5668/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Полонець С.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на його частину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю сторін майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на майно, в тому числі на частину вищевказаної квартири. Відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати її особистою приватною власністю вищезазначену квартиру.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.04.2024 року у справі №295/15121/21 роз`єднано позовні вимоги та виділено позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю сторін квартири АДРЕСА_1 (вимоги за первісним позовом) та позовну вимогу про визнання особистою приватною власністю відповідача вищезазначеної квартири (зустрічний позов), в самостійне провадження. Вищезазначені позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом передано на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира. Прийнято до свого провадження цивільну справу за рештою позовних вимог первісного та зустрічного позову. Справі присвоєно №295/15121/21.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на його частину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю, передано за підсудністю на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2024 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

Суддею встановлено наступне.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Параграф третій другої глави ЦПК України регулює інститут територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до території Богунського району м. Житомира.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на його частину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю, предметом якої є нерухоме майно, яке розташоване на території Богунського району м. Житомира, вже перебуває на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира.

Згідно ч.5 ст.188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

З урахуванням наведеного, первісний та зустрічний позов має пред`являтися за місцем знаходження спірного нерухомого майна на території Корольовського району м. Житомира, за правилами виключної підсудності, а тому дана справа помилково передана на розгляд Богунському районному суду м. Житомира.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил виключної підсудності є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, з метою дотримання правил виключної підсудності, матеріали справи необхідно направити за підсудністю за місцезнаходженням нерухомого майна, а саме до Корольовського районного суду м. Житомира.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на його частину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю, передати за підсудністю на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: