Дата документу 14.08.2024
Справа № 334/6386/24
Провадження № 2/334/2676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Добрєв М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Турчинський М.І. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», Приватного виконавця Пиць А.А. про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Турчинський М.І. звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», Приватного виконавця Пиць А.А. про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Подана позовна заява не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у зв`язку з чим ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2024 року зазначений позов залишений без руху і позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

13 серпня 2024 року представник позивача отримав вищевказану ухвалу, про що свідчить довідка про доставку в його електронний кабінет.

14 серпня 2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій останній просить звільнити позивача від сплати судового збору, оскільки дохід позивача за 2023 рік складає 629,31 грн., а тому вбачають підстави для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, законодавством встановлені конкретні умови, за наявності яких можливе звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення.

Отже, єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, заява про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідну заяву, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, представник позивача в обґрунтування скрутного матеріального становища позивача посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року, надані ГУ ДПС у Запорізькій області.

Зі змісту вказаної відомості слідує, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 отримав дохід на загальну суму 629,31 грн. Разом із тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що ним не було отримано дохід у період із 01.01.2024 року до дня звернення до суду 07.08.2024 року та, що останній не може сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Відомості, надані представником позивача свідчать лише про те, що позивач не працевлаштований з 2023 року та не отримує доходи.

При цьому, слід зазначити, що сама по собі відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню і обліковуються органами ДПС, не свідчить про скрутне матеріальне становище. Доказів про відсутність інших джерел доходів суду не надано.

Крім того, зі змісту позовної заяви та додатків до неї слідує, що позивач не є особою похилого віку, докази щодо його непрацездатності у справі відсутні, факт того, що він не працює та не отримує доходів залежить виключно від його волевиявлення.

Разом з тим, оцінюючи докази позивача про скрутний майновий стан, суд враховує, що позивач, звертаючись за захистом свої порушених прав, уклав договір №б.н. від 2023-07-09 про надання правової допомоги, яким уповноважив адвоката, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально - ОСОБА_2 на представництво та захист його інтересів. Крім того, в позовній заяві зазначено, що відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 1211,20 грн. судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., тобто вбачається, що позивач має можливість сплачувати кошти за надану останньому правову допомогу, що в свою чергу ставить під сумнів перебування позивача у скрутному становищі.

Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Тобто, самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів, не можуть вважатися підставою відстрочення сплати судового збору, враховуючи, що позивачем не додано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмови у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

З урахування вищевикладеного, клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Крім того, суд, своєю ухвалою, зауважив, що позивачу необхідно надати належним чином завірену копію паспорту, для визначення підсудності розгляду справи, оскільки при зверненні до суду, позивач обрав альтернативну підсудність.

Відповідно до п.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", яка має назву "Місце виконання рішення", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

Позивач зазначає своє місце проживання як, АДРЕСА_1 , проте жодних документів на підтвердження свого місця проживання не надає, а тому суд позбавлений можливості визначити підсудність справи.

Таким чином, позивач не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 09.08.2024 року, а саме: не надав підтвердження про сплату судового збору, а у разі, якщо позивач звільнений від сплати судового збору не зазначив жодних доводів, а також не надав належним чином завірену копію паспорта позивача для визначення підсудності справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 09.08.2024 року, у встановлений строк не були усунені, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Турчинський М.І. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», Приватного виконавця Пиць А.А. про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) - вважати неподаною і повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Добрєв М. В.