Справа № 484/4184/24
Провадження № 2-о/484/194/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Григор`євої О.В.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 року заявниця в особі представника - адвоката Єрмоленко А.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Підгородна Первомайського району Миколаївської області померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із квартири АДРЕСА_1 . Однак нотаріус усно відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні докази її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Зазначене позбавляє її можливості оформити спадщину. За таких обставин вона просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

12.08.2024 року від Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру.

Заявниця та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі та участі представниці, зазначила, що заяву підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, проти задоволення заяви не заперечувала.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що заява законна, обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Підгородній Первомайського району Миколаївської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2023 року Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВАО № 527062, посвідченого 29.10.2003 року приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 175.

Відповідно до витягу з ПМБТІ № 2180023 від 04.12.2003 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30.04.1966 Смілянським бюро ЗАГС Черкаської області, ОСОБА_3 зазначена як мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09.11.1985 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Тобто заявниця ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 .

Заявниці нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні докази її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 21.02.2023 року.

Останнім місцем реєстрації проживання спадкодавиці ОСОБА_3 на момент смерті була квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту, складеного в.о. старости Підгороднянського старостинського округу Бадерою О.В. та засвідченого підписами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала без реєстрації разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 по день смерті ОСОБА_3 та здійснювала її поховання.

Зазначені обставини свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтвердили під час судового розгляду справи.

З довідки, виданої 01.09.2016 року Підгороднянською селищною радою Первомайського району Миколаївської області, вбачається, що згідно розпорядження селищного голови від 20.01.2016 року № 3/1 «Про перейменування вулиць на території АДРЕСА_3 на даний час перейменована на вул. Шкільну.

За таких обставин суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини проживала разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 для заявниці має юридичне значення, тому що на підставі нього вона зможе реалізувати своє право на спадщину за законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, згідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Згідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, про який просить заявниця.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77886342 від 05.08.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла в 2023 році, не заводилась.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 26.07.2024 року виконавчим комітетом Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_12 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвала шлюб зі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після реєстрації шлюбу її прізвище « ОСОБА_14 ».

За таких обставин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною сестрою заявниці та донькою померлої ОСОБА_3 , однак вона не заперечує проти задоволення наданої заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , про що зазначила в заяві по суті справи.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши їх з точки зору належності, достатності, достовірності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_4 , знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання, задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Підгородна Первомайського району Миколаївської області, по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 15 серпня 2024 року.

СУДДЯ: