ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5192/24
провадження № 2/753/4797/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

за участю секретаря: Овчар В.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2024 по справі № 753/3536/24 з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , з 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 1598,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до досягнення ним повноліття з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2024.

Як стверджується у позові, з 2020 року, у відповідь на клопотання ОСОБА_2 , позивачем було надано їй дозвіл на перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_2 та її чоловіком, але за умови складення та надання позивачу акту обстеження умов для проживання дитини.

Позивач зазначає, що постійно матеріально забезпечує та приймає безпосередню участь у вихованні свого сина ОСОБА_3 , забирає його додому, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, організовує спільний відпочинок.

Разом з тим, відповідач без відома позивача, не обговоривши з позивачем розміри та потреби в аліментах, подала заяву про видачу судового наказу до Дарницького районного суду міста Києва про стягнення з позивача аліментів на утримання їх спільного сина.

За наслідком розгляду вказаної заяви відповідача, 01.03.2024 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2024 і до досягнення дитиною ліття.

Однак, позивач зазначає, що у нього на утриманні вже перебуває ще один син: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відповідач при подачі заяви про видачу судового наказу не вказала.

Крім того, на думку позивача, при визначенні розміру аліментів ОСОБА_2 повинна була надати інформацію про власний дохід та дохід свого чоловіка, який в сукупності дав би повне уявлення про ступінь забезпеченості сім`ї в якій, на сьогодні, перебуває син позивача ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що в даному випадку факт навмисного ненадання ОСОБА_2 вказаної інформації до суду став вирішальною складовою для не врахування обставин, які зазначені вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

До суду 22.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечувала проти задоволення позову, з огляду на те що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 12.04.2019. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач зазначає. що саме рішенням суду від 29.09.2020, а не з дозволу позивача, визначено місце проживання дитини разом з матір`ю (відповідачем у справі).

Також, відповідач вказує, що позивач у добровільному порядку не приймає участі у вихованні спільної дитини, лише інколи сплачував додаткові витрати на сина, тому відповідач була змушена звертатись до суду із заявою про стягнення аліментів. А надані позивачем чеки це є додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами і фінансувались після їх фактичного понесення відповідачем, а саме: часткове покриття вартості ортодонтологічного лікування та навчання дитини у період з грудня 2023 року. Відповідач зазначає, що позивач лише декілька разів надавав гроші на додаткові витрати на дитину.

Також, відповідач заперечила твердження позивача, що з ним не обговорювалось питання аліментів, адже вона просила позивача усно та у переписці у месенджарах брати участь у житті спільної дитини та і у фінансовому її забезпеченні, однак позивач відмовився у добровільному порядку робити регулярні виплати для забезпечення утримання дитини.

До суду 06.05.2024 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 доходу до 1/6 з всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2024 у справі 753/3536/24.

Також, 10.05.2024 позивачем подано відповідь на відзив, у які позивач не погоджується із доводами возивача у відзиві, наполягаючи на тому, що відповідач навмисно приховала факт наявності у позивача ще однієї дитини при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Позивач зазначає, що абсолютно всі виплати на їх спільну дитину носили добровільний характер, всі виплати, у разі необхідності та поінформованості позивача, проводились вчасно, без затримок та зайвих запитань до відповідача.

Також, позивач вказує, що відповідач надав неправдиву інформацію, оскільки в усному спілкуванні і в переписці за допомогою месенджерів відповідач ніколи не зверталась до позивача з проханнями брати участь у житті дитини тому, що безпосередню участь, враховуючи надані позивачем докази, він приймав і приймає, і буде приймати участь в житті свого сина.

Враховуючи факт наявності у позивача двох неповнолітніх синів, один з яких перебуває у віці до 3-х років та станом на сьогодні має певні проблеми зі здоров`ям; крім того, через введення воєнного стану майновий стан родини позивача погіршився, відповідно до ст. 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, а стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_2 призводить до погіршення життєвого рівня сім`ї позивача, до якої прямо і не опосередковано відноситься його син ОСОБА_3 , позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.07.2024 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до розгляду по суті у цьому ж засіданні.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи та вимоги, викладені у позовній заяві та просив суд позов задовольнити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач у задоволенні позову просила відмовити.

Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.04.2019. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29.09.2020 визначено місце проживання дитини разом з матір`ю (відповідачем у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2024 по справі № 753/3536/24 з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , з 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 1598,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб зареєстрованого 21.01.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому батьком зазначений ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від другого шлюбу, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.07.2024 у справі № 688/4308/23, провадження № 61-5168св24).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вказаних норм матеріального та процесуального права та викладених висновків Верховного Суду, ОСОБА_1 належними та допустимим доказами не довів наявності обставин, які ст. 192 СК України передбачені, як правова підстави для зменшення розміру аліментів - зміна матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені цим Кодексом.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позивач не довів погіршення свого матеріального стану з часу присудження аліментів, а розмір стягуваних з нього аліментів є мінімальним гарантованим розміром необхідним для забезпечення потреб дитини, батьком якого він є.

На підставі викладеного в сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позову.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 15.07.2024.

Суддя В.Л. Котвицький