Справа № 477/548/23
Провадження № 2/477/17/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області за правилами загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року представник позивача адвокат Ярмолович О.Є. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майно, набуте ними за час шлюбу: автомобіль марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ; ноутбук MSI GF6311SC-246XUA; мишу комп`ютерну 23809_TRUST Trust. У порядку поділу спільного майна, набутого подружжям за час шлюбу, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошову компенсацію вартістю частки вказаного майна. У порядку поділу спільного майна, набутого подружжя за час шлюбу, припинити право власності ОСОБА_1 на частку цього майна та визнати за відповідачем право власності на неї.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 01 березня 2023 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва.

У період шлюбу ними було придбано спільне майно, а саме: 26 червня 2021 року автомобіль марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 вартістю 326144,00 грн.; 28 листопада 2022 року ноутбук MSI GF6311SC-246XUA, вартістю 39499,00 грн.; 28 листопада 2022 року мишу комп`ютерну 23809_TRUST Trust, вартістю 469,00 грн.

Після фактичного припинення шлюбних відносин у січні 2023 року вказане майно залишилося у володінні та користуванні відповідача.

Оскільки позивач з відповідачем не може дійти згоди щодо поділу спірного нерухомого майна та розпорядитися ним, позивач змушений звернутися до суду з позовом.

У встановлений законом строк представником відповідача до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказала, що у додатку до своєї позовної заяви, позивач надав висновок експерта №23- 775 від 22 лютого 2023 року, який відповідач вважає таким, що не може прийматися судом до уваги, оскільки визначення ринкової вартості при недосягнені згоди між подружжям при поділі спільного сумісного майна подружжя, визначається виключно експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України. За таких обставин, Відповідач зазначає, що в матеріалах справи №477/548/23 відсутній висновок експерта з визначенням ринкової вартості автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 .

Висновок експерта №23-775 від 22 лютого 2023 року не містить інформації, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тому не може прийматися судом до уваги.

Крім цього, в матеріалах справи на час розгляду справи відсутні належні та допустимі докази щодо визначення ринкової вартості автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 .

Щодо вимог про припинення права власності на ноутбук та комп`ютерну мишу. Вказав, що до матеріалів позову були додані скріншоти з електронного кабінету покупця на веб-сайті www.moyo.ua, що не може прийматися судом до уваги, та є недопустимим доказом в розумінні ЦПК України, оскільки електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частини перша та друга статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (частина перша статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (частина друга статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (частини четверта-шоста статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Створення паперового примірника електронного документа відбувається шляхом його виготовлення на папері разом з усіма обов`язковими для даного виду документа реквізитами з дотриманням встановленого законодавством порядку їх розміщення, а також з іншими наявними необов`язковими реквізитами (пункт 2 глави 6 розділу II Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2014 року № 1886/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 року за № 1421/26198, у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги в електронній формі).

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» тут і далі у редакції, чинній на момент подання апеляційних скарг).

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина четверта етапі 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» перевірка - процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними.

Перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки (пункт 82 Вимог у сфері електронних довірчих послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2018 року N° 992).

Посилаючись на вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову. При цьому не зазначала, що вищезазначене майно бажає передати позивачу та не бажає залишити у своїй власності.

31 березня 2023 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

07 червня 2023 року від представника відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину грошових коштів, внесених за договором купівлі-продажу майнових прав від 18 травня 2021 року №116/5, та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом в порядку поділу спільного майна подружжя 241375,00 грн., як компенсацію вартості внесків за договором купівлі-продажу майнових прав від 18 травня 2021 року №116/5.

16 січня 2024 року судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову до спільного проживання, оскільки вона подана поза межами строку для подання відзиву, клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви з наведенням поважності причин неможливості вчасного його подання суду не надано.

07 березня 2024 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено судом відповідну ухвалу.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача до суду було направлено клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, через власні засоби зв`язку, але через відсутність технічної можливості, відеоконференція не відбулася.

Разом з тим, оскільки доказів в матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вирішив проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

Сторони перебували у шлюбі з 24 грудня 2019 року, зареєстрованому Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 грудня 2019 року, серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2023 року шлюб розірвано (а.с. 17-18).

З огляду на Витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31 січня 2023 року № б/н на ім`я ОСОБА_2 26 червня 2021 року зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску (а.с. 19).

Вказане, також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 08 лютого 2023 року (а.с. 20).

Тобто, вказаний транспортний засіб був придбаний в період перебування сторонами у шлюбі.

Позивачем наданий висновок експерта № 23-775 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ марки MINI, модель COOPER, VIN НОМЕР_1 , згідно з яким середня ринкова вартість автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 станом 22 лютого 2023 року складає 326144,00 грн.

Суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо визнання висновка експерта недопустимим доказом, оскільки сторони не досягли згоди щодо вартості майна і подання такого висновку передбачене нормами ЦПК.

Крім цього, відповідно до фіскального чеку ТОВ «НРП» від 28 листопада 2022 року, серійний номер 1:К2208N0092874, у магазині «MOYO» був придбаний ноутбук MSI GF6311SC-246XUA, вартістю 39499,00 грн. та миша комп`ютерна 23809_TRUST Trust, вартістю 469,00 грн. (а.с. 48)

З огляду на виписку з сайту магазину «MOYO» отримувачем вказаних товарів є відповідач ОСОБА_2 , вартість сплачена готівкою у сумі 39499,00 грн. (а.с. 49).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль, ноутбук та комп`ютерна миша є спільною сумісною власністю сторін, оскільки були придбані сторонами у період шлюбу.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частина 3 статті 372 ЦК України).

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно з положеннями частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 183 ЦК неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення.

Тобто, автомобіль, ноутбук та комп`ютерна миша є неподільними речами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 22, 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. При цьому необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №760/789/19 зазначено, що відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положеннями статті 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У пунктах 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421 св 18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої спільним наказом Міністерство юстиції України та Фонд державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Середня ринкова ціна в Україні автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , складає 326 144,00 гривень, що підтверджується висновком експерта ОНДІСЕ Міністерства юстиції України №23-775 від 22 лютого 2023 року.

Вартість ноутбука MSI GF6311SC-246XUA та комп`ютерної миші 23809 TRUST Trust складають 39 499,00 гривень та 469,00 гривень відповідно, що підтверджується чекам №i-7A-Z7K4SE від 28 листопада 2022 року.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки спірне майно придбано у період шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, належить їм у рівних частках. В той же час, оскільки, автомобіль, ноутбук та комп`ютерна миша належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, при цьому є неподільними речами і не можуть бути поділені між сторонами в рівних частинах, та позивач бажає отримати грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля, ноутбука та миші комп`ютерної, замість своєї частки у праві спільної сумісної власності, відповідач не заперечувала щодо залишення цього майна у її власності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати залучення експерта у сумі 2580,98 коп.

Крім цього, оскільки позов задоволений у повному обсязі, то, згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1830,56 грн.

Керуючись статями 206, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнатиоб`єктами права спільної сумісної власності подружжя майно, набуте ними за час шлюбу, а саме:

автомобіль марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

ноутбук MSI GF6311SC-246XUA;

мишу комп`ютерну 23809_TRUST Trust.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , грошову компенсацію вартості частки майна, що складає 183056 (сто вісімдесят три тисячі п`ятдесят шість) грн. 00 коп., а саме:

автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 163072,00 грн.;

ноутбука MSI GF6311SC-246XUA 19749,50 грн.;

миші комп`ютерної 23809_TRUST Trust 234,50 грн.

У порядку поділу спільного майна, набутого подружжям за шлюбу припинити право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на частку:

автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

ноутбука MSI GF6311SC-246XUA;

миші комп`ютерної 23809_TRUST Trust.

У порядку поділу спільного майна, набутого подружжям за шлюбу визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_3 , право власності на частку:

автомобіля марки MINI, модель COOPER, бензиновий двигун об`ємом 1598 см3, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

ноутбука MSI GF6311SC-246XUA;

миші комп`ютерної 23809_TRUST Trust.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 56 коп.

Стягнути зОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , витрати на підготовку висновку експерта у сумі 2580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 98 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя В.В.Полішко