Провадження №2-з/369/28/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року на адресу суду надійшла вищевказана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявниця просить суд забезпечити позов шляхом: накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:5189, площею 0,0374 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-які дії, що створюють для ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та членів їх сім`ї, екстреним та сервісним службам обмеження для вільного та цілодобового доступу до житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер :01:0045454 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , заборони відповідачу ОСОБА_2 чи будь яким іншим особам за їх дорученням вчиняти дії щодо виконання будівельних робіт, в тому числі нерухомого майна та/або огорожі на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:5189, площею 0,0374 га, за адресою: АДРЕСА_1 . заборони вчиняти будб-які реєстраційні дії кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі та державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:5189. площею 0,0374 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що вона є співвласником земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:5454, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,06 га відповідно до договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 31.03.2023 року та договору дарування частки у праві власності на земельну ділянку та частки житлового будинку від 23 лютого 2024 року.

Земельна ділянка позивачів розташовується між інших земельних ділянок та житлових будинків, будівництвом яких займався ОСОБА_3 без достатнього нормального проїзду до їхнього житлового будинку.

З початку користування майном позивачі мали проїзд до своєї земельної ділянки через прилеглу земельну ділянку з межами від Д до А, що належала ОСОБА_3 кадастровий номером :01:004:5189, оскільки ширина проїзду до земельної ділянки позивачів становить максимально 1.2 метри, що унеможливлює нормальному проїзду автомобіля, а тому між всіма сусідами, в тому числі з ОСОБА_3 , була домовленість про те, що на даній земельній ділянці перебуває будівля охорони, сусіди будуть паркувати свої автівки та мати вільний безкоштовний та безстроковий прохід до свого будинку.

Також заявниця вказує, що відповідачка та її чоловік всіляко забороняють паркувати машини, відповідач почав чинити перешкоди у доступі до належної позивач земельної ділянки, внаслідок чого позивачі позбавлені користуватися своїм майном, а також погрожує почати будівництво житлового будинку на прилеглій земельній ділянці. Відповідачка та її чоловік, знаючи про наявність спору, може вчиняти дії, що призведуть до неможливості виконання рішення.

Враховуючи викладені обставини у заяві про забезпечення позову, заявниця просила суд задовольнити дану заяву в повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що відчуження земельної ділянки, забудова прилеглої території може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Проте представник позивачів не надає належних та допустимих доказів того, що відповідач має намір відчужити, поділити спірну земельну ділянку чи об`єднати її з іншими ділянками, а також що відповідач веде на цій ділянці будівництво і це призведе до невиконання майбутнього рішення суду, позиція позивача ґрунтується виключно на його гіпотетичних припущеннях, що відповідач може це зробити в ході розгляду справи без відома суду та позивачів і це стане причиною неможливості виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача.

Матеріали справи не містять актуальних доказів належності земельної ділянки відповідачу, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову можуть бути порушені права третіх осіб.

Таким чином, проаналізувавши подану заяву заявниці про забезпечення позову, враховуючи наведені в обґрунтування аргументи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у вжитті забезпечувальних заходів, а тому у задоволенні заяви суд відмовить.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153,258 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко