КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/4498/19 Апеляційне провадження № 88-ц/824/33/2024Головуючий у суді першої інстанції - Заставенко М.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
У Х В А Л А

01 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 було подано заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами, у якій просив:

змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2021 в мотивувальній частин, зазначивши що підставою для відмови у позові є встановлений судом факт самочинно збудованого поверху «мансарда» у межах якого знаходяться приміщення садового будинку АДРЕСА_1 , які складають 12/100 частин будинку та є предметом спору - що є нововиявленою у справі обставиною, що згідно ст. 376 ЦК України з урахуванням правового висновку що міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2023р. у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22) унеможливлює поділ такої частини будинку, а також є підставою для відмови у поділу земельної ділянки на якій такий будинок знаходиться згідно ст. 120 ЗК України; вимога про визнання частини будинку та частини земельної ділянки спільною сумісною власністю є неефективним способом правового захисту та задоволенню не підлягає;

в резолютивній частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2021 у справі № 753/4498/19 прошу залишити без змін.

Подану заяву обґрунтовує тим, що згідно довідки КП КМР «КМБТІ» від № 062/14-3567 від 01.04.2024 у будинку АДРЕСА_2 було самочинно побудовано мансардний поверх площею 111,0 кв. м.

У ОСОБА_1 виникло право власності на спірне майно на підставі Договору купівлі-продажу 12/100 частин садового будинку від 17.03.2012. Згідно п. 4 Договору зазначені приміщення, із яких складається відчужувана частина, а саме:

1/2 (одна друга) частина сходової клітини приміщення номер 28 площею 8,5 кв. м.; приміщення номер 35 площею 27,5 кв. м., приміщення номер 37 площею 11,0 кв. м., приміщення номер 39 площею 16,2 кв. м., приміщення номер 40 площею 24,3 кв. м. - житлові;

приміщення номер 36 площею 1,2 кв. м. - вбиральня; приміщення номер 38 площею 3,3 кв. м. - ванна; які складають 12 /100 (дванадцять сотих) частин садового будинку з будівлями та спорудами.

На думку ОСОБА_1 , згідно Технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 , зазначені приміщення знаходяться у межах поверху мансарда, тобто складають собою самовільно збудовані приміщення.

Зазначена обставина є істотною для справи, оскільки самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу. Ця обставина не була встановлена судом при розгляді справи № 753/4498/19 - відомості про наявність доказів, підтверджуючих цю обставину, відсутні у матеріалах справи;

не була відома ОСОБА_1 , на час розгляду справи.

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів поданої заяви, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

визнати спільною сумісною власністю подружжя 12/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 та 12/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 6/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 та на 6/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2021 у задоволенні вимог відмовлено (т. 2 а.с. 145-151).

Постановою Київського апеляційного суду від 15.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2021 залишено без змін (т. 3 а.с. 57-67).

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 15.07.2021 скасовано. Справу № 753/4498/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 195-201).

Постановою Київського апеляційного суду від 24.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Домітращук І.М. задоволено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2021 скасовано. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Визнано спільною сумісною власністю подружжя 12/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 та 12/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 6/100 частин садового будинку з будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 та на 6/100 частин земельної ділянки від 0,0637 га земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:90:856:0131, переданої для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У квітні 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 24.05.2023, у якій зазначає, що згідно довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-3567 від 01.04.2024, у будинку АДРЕСА_2 було самочинно побудовано мансардний поверх площею 111,0 кв.м. Зазначені обставини було виявлено проведеною технічною інвентаризацією від 22.01.2010.

Із технічного паспорту на спірний будинок вбачається, що самочинно прибудовані приміщення входять до складу придбаних 12/100 частин будинку, тому таке приміщення не може бути предметом поділу (т. 5 а.с. 1-7).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якими є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених наведеними нормами, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 (провадження № 11-430заі20), пункт 6.38.).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанціях було визнання спільною сумісною власністю та поділ нерухомого майна, придбаного подружжям ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі, без уточнення правомірності будівництва такого майна.

При цьому, на момент укладення договору купівлі-продажу 12/100 частин, право власності земельної ділянки належало ОСОБА_5 на підставі державного акту серії ЯЖ № 813134, виданого КМР 01.12.2009, а право власності на частину садового будинку належало на підставі договору дарування, посвідченого ПН КМНО Лисенко О.О. 23.12.2008 по реєстру за № 10969.

У пункті 4 договору купівлі-продажу від 17.03.2012, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , чітко зазначено із чого складається відчужувана частина:

частина сходової клітини 1-28/8,5 кв.м;

1-35/27,5 кв.м, 1-37/11,0 кв.м, 1-39/16,2 кв.м, 1-40/24,3 кв.м житлові;

1-36/1,2 кв.м вбиральня;

1-38/3,3 кв.м ванна.

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації від 04.11.2011, вищезазначені приміщення знаходяться у межах поверху мансарда (т. 1 а.с. 17-20).

Таким чином, предметом розгляду у постанові Київського апеляційного суду від 24.05.2023 було саме придбане у шлюбі нерухоме майно, про яке зазначено у договорі купівлі-продажу 12/100 частин садового будинку від 17.03.2012. При цьому, ані правовстановлюючі документи, на підставі яких було зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на садовий будинок з самочинно добудованими приміщеннями, ані сам договір купівлі-продажу 12/100 частин садового будинку від 17.03.2012 сторонами не оскаржувався, тобто, з`ясування обставин набуття ОСОБА_5 права власності на спірне нерухоме майно, а в подальшому, набуття такого права за ОСОБА_1 не входило до предмету доказування у даній справі, і може бути підставою для пред`явлення ОСОБА_1 окремого позову до попереднього власника.

З огляду на викладене, довідка КП КМР «КМ БТІ» № 062/14-3567 від 01.04.2024, у якій зазначено про самочинно побудовану мансарду площею 111,0 кв.м у садовому будинку АДРЕСА_2 є новим доказом, який не може бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 24.05.2023 слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 382, 383, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді