ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

07 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 686/18768/22

провадження № 61-8419св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Паляниця Людвіга Сигізмундівна

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лозінського Миколи Володимировича, про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Паляниця Людвіга Сигізмундівна про визнання недійсним договору дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу

(далі - приватний нотаріус) Паляниця Л. С., про визнання недійсним договору дарування квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2023 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 5 000,00 грн витрат на правову допомогу з кожного.

07 червня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє Терлич В. Г. , звернулися з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просять скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року залишити в силі.

ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу вказував на правильність висновків апеляційного суду та просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року - без змін.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 також повідомив суд, що понесені ним судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції, будуть орієнтовно складати від 10 000 грн до 12 000 грн, а докази їх понесення будуть надані згодом.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діяв Терлич В. Г. , залишено без задоволення, постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року залишено без змін.

24 червня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Лозінського М. В., про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час касаційного розгляду цієї справи.

Заявник просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

До заяви представник ОСОБА_1 адвокат Лозінський М. В. долучив договір про надання професійної правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги, акт приймання-передавання виконаних робіт від 24 червня 2024 року.

Копія заяви з додатками надіслана представнику відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвокату Терличу В. Г.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 24 червня 2024 року справу призначено судді-доповідачу Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Фаловська І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала заяву про ухвалення додаткового рішення

За вимогами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діяв Терлич В. Г. , залишено без задоволення, постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 травня 2023 року залишено без змін.

Останнім днем визначеного процесуальним законом п`ятиденного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення Верховного Суду в цій справі є 22 червня 2024 року (субота). Заяву про ухвалення додаткового рішення подано у перший робочий день - 24 червня 2024 року.

Отже, визначений процесуальним законом строк на подання доказів щодо понесення витрат на правничу допомогу не пропущено.

Заява представника ОСОБА_1 адвоката Лозінського М. В. про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу обґрунтована тим, що під час касаційного розгляду цієї справи ОСОБА_1 надавалася правнича допомога згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 17 липня 2023 року.

Відповідно до підпунктів 3.1 та 4.1 указаного договору за правову допомогу, передбачену в підпункті 1.2 договору, замовник сплачує виконавцю винагороду у фіксованому розмірі 12 000 грн, які сплачуються у безготівковій формі на поточний рахунок виконавця. Сторони погодили, що винагорода сплачується протягом 60 днів від дати ухвалення судового рішення Верховним Судом за наслідками касаційного перегляду цієї справи.

Згідно з актом приймання-передавання виконаних робіт/надання послуг від 24 червня 2024 року ОСОБА_1 надано такі послуги:

правовий аналіз наданих матеріалів касаційної скарги та додатків до неї у справі № 686/18768/22;

вивчення судової практики в подібних категоріях справ з урахуванням правової ситуації клієнта;

надання консультацій та роз`яснень щодо провадження справи;

підготовка відзиву на касаційну скаргу у справі № 686/18768/22;

формування пакета документів, які додаються до відзиву та надіслання матеріалів відзиву суду касаційної інстанції та іншим учасникам справи.

Позиція інших учасників справи

27 червня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г. на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких представник просив суд відмовити в задоволенні заяви.

Заперечення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г. на заяву про ухвалення додаткового рішення обґрунтовані тим, що визначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного перегляду цієї справи є неспівмірним із обсягом отриманих ОСОБА_1 послуг і тривалістю їх надання, оскільки вивчення касаційної скарги та підготовка стратегії захисту в касаційному суді, на думку представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г., не потребувало значної кількості часу, а відзив на касаційну скаргу є аналогічним змісту апеляційної скарги.

Інших доводів по суті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення заперечення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г. не містять.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу частин другої, третьої та восьмої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі № 522/564/21 (провадження № 61-2623св23), від 25 червня 2024 року у справі № 203/121/20 (провадження № 61-2373св23), від 25 червня 2024 року у справі № 713/1116/22 (провадження № 61-5558св23).

На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Аналогічні висновки викладені у додаткових постановах Верховного Суду від 18 липня 2024 року у справі № 638/6000/22 (провадження № 61-13836св23) та від 23 травня 2024 року у справі № 757/5846/23-ц (провадження № 61-310св24).

Оцінка Верховним Судом вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі

Під час касаційного розгляду цієї справи ОСОБА_1 адвокатом Лозінським М. В. надавалася правнича допомога згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 17 липня 2023 року.

Відповідно до підпунктів 3.1 та 4.1 указаного договору за правову допомогу, передбачену в підпункті 1.2 договору, замовник сплачує виконавцю винагороду у фіксованому розмірі 12 000 грн, які сплачуються у безготівковій формі на поточний рахунок виконавця. Сторони погодили, що винагорода сплачується протягом 60 днів від дати ухвалення судового рішення Верховним Судом за наслідками касаційного перегляду цієї справи.

За актом приймання-передавання виконаних робіт/надання послуг від 24 червня 2024 року ОСОБА_1 адвокатом Лозінським М. В. надано такі послуги:

правовий аналіз наданих матеріалів касаційної скарги та додатків до неї у справі № 686/18768/22;

вивчення судової практики в подібних категоріях справ з урахуванням правової ситуації клієнта;

надання консультацій та роз`яснень щодо провадження справи;

підготовка відзиву на касаційну скаргу у справі № 686/18768/22;

формування пакета документів, які додаються до відзиву, та надіслання матеріалів відзиву до суду касаційної інстанції та іншим учасниками справи.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвокат Терлич В. Г. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, які обґрунтовані тим, що визначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного перегляду цієї справи є неспівмірним із обсягом отриманих ОСОБА_1 послуг і тривалістю їх надання, оскільки вивчення касаційної скарги та підготовка стратегії захисту в суді касаційної інстанції, на думку представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г., не потребували значної кількості часу.

Заперечення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвоката Терлича В. Г. на заяву про ухвалення додаткового рішення містять обґрунтування викладених у них обставин.

Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд

у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Верховний Суд вважає, що у цій справі вимога позивача про компенсацію йому витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного розгляду справи в розмірі 12 000 грн (по 6 000 грн з кожного відповідача) не повністю відповідає критеріям реальності та співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лозінського М. В. необхідно задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 400, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лозінського Миколи Володимировича про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк С. О. Карпенко І. М. Фаловська