РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024

Справа № 522/15966/23

Провадження № 2/522/1964/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув в загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Департаменту патрульної поліції, 2) Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди.

ВСТАНОВИВ:

1.15.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України.

2.Позивач просить суд (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог):

-стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 31 769 грн. матеріальної шкоди

-стягнути 100 000 грн. моральної шкоди.

3.25.08.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.21.09.2023 відповідач Департамент патрульної поліції подав відзив, 03.10.2023 подав додаткові пояснення.

5.10.10.2023 позивач подав відповідь на відзив.

6.09.11.2023 відповідач Державна казначейська служба подала відзив на позовну заяву.

7.12.12.2023 прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

8.12.12.2023 закрито підготовче провадження.

9.24.06.2024 позивачем подані додаткові письмові пояснення.

10.24.06.2024 позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

11.25.06.2024 відповідач Департамент патрульної поліції подав заперечення проти відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позивач

12. ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що в лютому 2023 року йому несподівано заблокували платіжні рахунки. Після чого він дізнався, що арешт накладено тому, що відносно нього 26.09.2022 було відкрито виконавче провадження про стягнення штрафу 850 грн. на підставі постанови про адміністративне правопорушення від 26.09.2022 (ч. 1 ст. 126 КУпАП). Проте позивач з 04.03.2022 перебуває на військовій службі та 26.09.2022 військову службу не залишав, тобто не вчиняв і не міг вчинити правопорушення в цей день. Оскільки позивач є військовослужбовцем, не може залишити службу, він не міг самостійно з`ясувати ці обставини, тому був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката. Адвокатом з`ясовано, що за фактом вчинення 26.09.2022 ДТП водієм транспортного засобу Suzuki Sky Ware, д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння без права на керування автомобілем, саме відносно ОСОБА_1 , як водія було складено постанову про адміністративне правопорушення від 26.09.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, відомості зазначені у постанові та протоколах не відповідали дійсності, оскільки 26.09.2022 ОСОБА_1 не керував даним транспортним засобом, не є його власником чи користувачем, він не був учасником ДТП, перебував у військовій частині в той день. Важливо те, що особу правопорушника працівники поліції за фактом ДТП встановили на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 від 22.04.2009. Це посвідчення водія дійсно раніше належало ОСОБА_1 , але в 2021 році він його втратив і 02.04.2021 отримав нове, яке є дійсним й досі. За наслідками розгляду вказаних протоколів про адміністративні правопорушення постановою суду від 08.11.2022 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а постановою суду від 16.12.2022 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 навіть не знав на той час про розгляд справи відносно нього судом. Внаслідок цього адвокату прийшлось скасовувати в судовому порядку зазначені постанови суду з метою наступного закриття виконавчого провадження щодо нього та зняття арештів з коштів.

Згодом рішеннями апеляційного суду було скасовано як постанову за ст.124 КУпАП, так і та постанову за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Виконавче провадження про стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відкривалось. 06.02.2023 було відкрито виконавче провадження про стягнення на підставі ст.124 КУпАП, яке закінчено 14.03.2023, у зв`язку з скасування постанови в судовому порядку. Позивач сплатив в межах виконавчого провадження (за ст.124 КУпАП) 1 204 грн. державний виконавець повернув 935 грн. Отже, залишок 269 грн., які позивач вважає матеріальною шкодою, що завдана саме з вини Департаменту патрульної поліції. Цих витрат позивач би не зазнав, якби відповідач не допустив складення незаконних рішень про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124, 126, 130 КУпАП.

За заявою адвоката було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки невстановлена особа надала посвідчення водія ОСОБА_1 з ознаками підроблення.

Також адвокат звертався до Департаменту патрульної поліції з заявою про проведення службового розслідування стосовно дій інспектора поліції, який склав протокол та постанову про адміністративне правопорушення. Так, лише за результатами розгляду скарги відповідач скасував постанову №413486 від 26.09.2022, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того, відносно інспекторів поліції, що склали

протоколи та постанову відносно ОСОБА_1 , було проведено службове розслідування, де встановлено вину інспекторів, що вони підлягають притягненню до дисциплінарної відповідальності, однак притягнути їх до дисциплінарної відповідальності не можливо, у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. УПП звернулось до державного виконавця з листом про повернення стягувачу без виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення №413486 від 26.09.2022 винесену відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з її скасуванням.

Однак 31.07.2023 ОСОБА_1 було повторно заблоковано всі рахунки. Позивач дізнався про арешт коштів та відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього штрафу на підставі постанови від 26.09.2022 за ст. 126 КУпАП, яка була скасована самостійно УПП в Одеській області.

Позивач вважає, що саме внаслідок винних дій працівників патрульної поліції йому було завдано матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 зазнав фінансових витрат внаслідок звернення до адвоката за наданням правової допомоги (витрати 31 500 грн.), який займався вирішенням питань про скасування постанов про притягнення до відповідальності за ст.124, 126, 130 КУпАП, як в судовому порядку, так і зверненням до органу, що їх видав, ініціював питання службового розслідування, подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, потім ОСОБА_1 сплатив штраф, який не повинен був платити (поверненню підлягає 269 грн.).

Крім того, позивач зазначає, що вся ця ситуація завдала йому моральних страждань, переживань, він зазнав стресових переживань, будучи фактично не винним та в умовах, де він повинен це ще довести. Особливості додало те, що він є військовослужбовцем. На той час зазнав поранень, перебував на лікуванні, а через те, що рахунки були заблоковані не міг собі оплатити потрібного. Крім того, притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП (керування в нетверезому стані, за ст. 126 КУпАП (залишення місця ДТП) негативно відобразилось би на його репутації як військовослужбовця. Крім того, навіть після скасування постанови про притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, інформація про те, що ОСОБА_1 позбавлений права керування значилась в базі даних «Дія». Позивач знову був вимушений звертатись із заявою про внесення змін до бази даних, хоча це повинен був зробити відповідач. Тобто, усі ці дії та бездіяльність відповідача значно вплинули на життя позивача. Свої моральні страждання позивач оцінює в 100 000 грн.

Відповідачі

13.Департамент патрульної поліції проти позову заперечує. Обставини винесення патрульними інспекторами 26.09.2022 постанов за ст. 130, 126 КУпАП та протоколу за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , були предметом службового розслідування. В діях інспекторів виявлено ознаки незаконних дій.

Постанова за ч.1 ст.126 КУпАП була скасована самостійно рішенням УПП в Одеській області ДПП від 20.06.2023. Стягувач повідомив державного виконавця про відкликання з виконання зазначеної постанови. Відповідну заяву державний виконавець отримав 22.06.2023. Незважаючи на це 27.07.2023 було відкрито виконавче провадження. Тому вина відповідача відсутня. Вважає, що відповідачем має бути також відділ державної виконавчої служби.

Постанова про відкриття цього виконавчого провадження №70935484 від 06.02.2023 (відкрите на підстави постанови суду від 08.11.2022 за ст. 124 КУпАП), позивачем не оскаржувалась, сума штрафу, виконавчий збір сплачені ним добровільно. 14.03.2023 виконавче провадження було закрито. При цьому постанову суду від 08.11.2022 була скасована в судовому порядку апеляційною інстанцією пізніше 28.04.2023. Відповідач не вбачає в цьому випадку протиправності своїх дій.

Фактично до матеріальної шкоди позивач відносить усі витрати на правову допомогу, яку йому надавав адвокат з метою скасування постанов в суді. Відповідач участі в цьому процесі не брав, оскільки така форма судочинства (справи про адміністративні правопорушення) не передбачає участі сторони, що винесла оскаржуване рішення. Тому доводити неспівмірність цих витрат не міг. Сума витрат за кожну судову справу становила 10 000 грн., решту це витрати на подання адвокатських запитів. Відповідач вважає, що позивач намагається тричі (по 10 000 грн.) стягнути кошти за надання однієї і тієї ж правничої допомогу у справі № 947/23908/22, 947/23924/22 та у справі про призначення службового розслідування. Відповідач зауважує, що апеляційні скарги, які готував адвокат були ідентичними, тобто особливої складності не було. Адвокат не надав доказів сплати клієнтом 10 000 грн. за написання заяви про проведення службового розслідування та 1 500 грн. за надання допомоги у поданні заяви в порядку КПК України. Позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання лише 9 400 грн.

Також відповідач звертав увагу, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не поширюється на Департамент патрульної поліції, оскільки Департамент не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, не є органом досудового розслідування.

Оскільки протиправні дії, вину відповідача слід довести, немає й факту заподіяння моральної шкоди. Тим більше, це й розмір є необгрунтованим.

14.Державна казначейська служба України проти позову заперечує. Казначейство не є належним відповідачем у справі, оскільки не уособлює собою Державу та не спричиняла позивачеві своїми діями будь-якої шкоди. Крім того, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачеві моральної шкоди, а у випадку наявності такої шкоди вона повинна відшкодовуватися на загальних підставах. Сума моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. необгрунтована.

Судом встановлені такі обставини справи.

15. ОСОБА_1 є військовосковослужбовцем та з 04.03.2022 перебуває на службі у в/ч НОМЕР_3 .

16.05.06.2023 в Донецькій області отримав кульове поранення в грудну клітку.

17.26.09.2022 інспектором УПП Дондовою Ю. відносного гр. ОСОБА_1 за посвідченням водія НОМЕР_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019683 за ст. 124 КУпАП.

18.26.09.2022 інспектором УПП ОСОБА_2 відносного гр. ОСОБА_1 за посвідченням водія НОМЕР_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 360025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

19.26.09.2022 інспектором УПП відносного гр. ОСОБА_1 за посвідченням водія НОМЕР_2 складено постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 413484 ч. 1 ст. 126 КУпАП.

20.Постановою Київського районного суду м. Одеси (справа №947/23924/22) від 08.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, накладено штраф 850 грн.

21.06.02.2023 на підставі постанови суду від 08.11.2022 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №70935484, боржник - ОСОБА_1 про стягнення штрафу 850 грн.

22.Постановою ВП №70935484 від 06.02.2023 накладено арешт на рахунки боржника.

23.З метою з`ясування обставин накладення штрафу, 24.02.2023 адвокат Губська Х.Ю., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , подав до РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області запит щодо надання інформації про видачу ОСОБА_1 посвідчення водія.

24.02.03.2023 надано відповідь на адвокатський запит, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру МВС є інформація щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі - 22.04.2009, строк дії посвідчення водія не визначний. Посвідчення було видано замість посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 31.08.2001 з дозволеною категорією «В», після навчання в автошколі з відкриттям категорія «А, С1 ,С». Відповідно до ЄДР МВС є інформація щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , дата видачі - 02.04.2021. Строк дії - до 02.04.2051, яке він отримав після втрати посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Водночас посвідчення водія серії НОМЕР_2 з 02.04.2021 значиться у базі розшуку та є недійсним.

25.В рамках ВП №70935484 ОСОБА_1 сплатив державному виконавцю штраф, витрати виконавчого збору, виконавчі витрати, комісію банку, всього разом 1 208 грн., що підтверджується банківською квитанцією від 13.03.2023.

26.02.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про повернення коштів, сплачених ним у ВП №70935484.

27. 08.11.2023 на банківську карту державним виконавцем було повернуто 935 грн., як сума помилково або надмірно сплачена у ВП №70935484.

28.Постановою ВП№70935484 від 14.03.2023 закінчено виконавче провадження, припинено чинність арешту у зв`язку з виконанням рішення суду.

29.Згодом постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 (справа № 947/23924/22) апеляційну скаргу адвоката Губської Х.Ю., в інтересах ОСОБА_1 задоволено, а постанову суд від 08.11.2022 скасовано, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито.

30.Постановою Київського районного суду м. Одеси (справа № 947/23908/22) від 16.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, накладено штрафу 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, стягнуто судовий збір 496,20 грн.

31.Постанова суду від 16.12.2022 до виконання не пред`являлась, тому виконавчого провадження щодо її виконання не було.

32.Згодом постановою Одеського апеляційного суду від 19.04.2023 апеляційну скаргу адвоката Губської Х.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , задоволено, скасовано постанову суду від 16.12.2022 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

33.Скасовуючи постанови суду від 08.11.2022 у справі №947/23924/22 та від 16.12.2022 у справі № 947/23908/22, апеляційна інстанція зазначила, що в 2021 році, коли ОСОБА_1 втратив посвідчення водія серії НОМЕР_2 , невідома особа знайшла їх та 26.09.2022 при вчиненні адміністративного правопорушення надала їх працівникам поліції, які в свою чергу належним чином не встановили особу водія, не впевнилися, що це не він, що призвело до безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

34.30.03.2023 за заявою адвоката Губської Х.Ю. в інтересах Об`єдкова КІ.І. відкрито кримінальне провадження №0000184 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки невстановлена особа, 26.09.2022 надала посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 з ознаками підроблення.

35. 07.06.2023 адвокат Губська Х.Ю. звернувся до Департаменту патрульної поліції з заявою про проведення службового розслідування щодо дій інспектора поліції Ткаченка В.О., який склав протокол ААД №360025 від 26.09.2022; інспектора патрульної поліції Дондової Ю.Ф., яка склала протокол серії ААБ№019683 від 26.09.2022; інспектора Костенюка С.В., який був у екіпажі патрульної поліції на місці події 26.09.2022; інспектора, який склав постанову БАД №413484 від 26.09.2022. Адвокат також просив скасувати постанову БАД №413484 від 26.09.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

36.Рішенням від 20.06.2023 проведено перевірку та встановлено, що інспектором взводу ОСОБА_3 було допущено значну помилку при винесені постанови, а саме вказано не ту особу, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП.

37.Листом УПП в Одеській області ДПП повідомило адвоката, що за результатами розгляду скарги, скасовано постанову про адміністративне правопорушення БАД №413486 від 26.09.2022 за ч.1 ст.126 КУпАП, а справу закрито, відносно інспекторів УПП в Одеській області ДПП ініційовано службове розслідування. Надіслано адвокату копію рішення про скасування постанови про адміністративне правопорушення БАД №413484 від 26.09.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та повідомилено, що до облікових даних інформаційного порталу Національної поліції були внесені відомості щодо скасування даної постанови. Також державному виконавцю направлено лист щодо повернення стягувачу без виконання постанови БАД №413486 від 26.09.2022, у зв`язку з її скасуванням.

38.Висновком службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_4 , старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 під час складання адміністративних матеріалів під час події, яка мала місце 26.09.2022 в АДРЕСА_1 не вжили необхідних заходів щодо повного, об`єктивного з`ясування обставин адміністративного правопорушення, вчиненого водієм транспортного засобу Suzuki, НОМЕР_1 , який надав чуже посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2009 на ім`я ОСОБА_1 , що призвело до уникнення винною особою адміністративної відповідальності та притягненню до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла адміністративне правопорушення. Тому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають притягненню до дисциплінарної відповідальності. Однак відповідно до ч. 1 ст.21 Дисциплінарного статуту притягнути їх до дисциплінарної відповідальності не можливо, у зв`язку із закінченням строків притягнення о відповідальності.

39.20.06.2023 УПП в Одеській обл. направило поштою Приморському ВДВС заяву про повернення без виконання виконавчого документу - постанови БАД № № 413486 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка була пред`явлена до виконання 05.12.2022.

40.22.06.2022 державний виконавець отримав заяву стягувача.

41.27.07.2023 державний виконавець відкрив ВП№72370468 на підставі постанови БАД № 413486 (хоча її № 413484) за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що видана ВАП УПП в Одеській обл., про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 850 грн.

42.Постановою ВП №72370468 від 31.07.2023 наклав арешт на кошти боржника.

43.Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Губська Х.Ю. на підставі Договору про надання правової допомоги № 590 від 23.02.2023.

44.Додатковою угодою № 1 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у судові справі №947/23908/22 за апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2022, визначається у фіксованому розмірі 10 000 грн.

45.На підставі рахунку-фактури №48 від 01.03.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання 5 400 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 30.04.2023, платіжною інструкцією №0.0..1 від 29.06.2023.

46.Додатковою угодою № 2 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвокатського аб`єднання за надання правової допомоги у справі №947/23924/22 за апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2022, визначається у фіксованому розмірі 10 000 грн.

47.На підставі рахунку-фактури №49 від 01.03.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання 4 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.06.2023.

48.Додатковою угодою № 3 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги (представництво інтересів) у кримінальному провадженні №0000184, визначається у фіксованому розмірі 1 500 грн. та на підставі рахунку-фактури №51 від 03.04.2023 підлягає сплаті.

49.Додатковою угодою № 4 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги (представництво інтересів) щодо призначення службового розслідування відносно дій працівників УПП в Одеській області ДПП, визначається у фіксованому розмірі та складає 10 000 грн. та на підставі рахунку-фактури №52 від 01.06.2023 підлягає сплаті.

50.На виконання умов Договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 за послуги адвоката 05.10.2023 сплатив 7 000 грн., 01.11.2023 8 000 грн., 04.12.2023 7 100 грн.

Висновки суду.

51.Предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконними діями Департаменту патрульної поліції, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, з підстав понесення позивачем фінансових витрат на усіх етапах доведення своєї невинуватості.Правовою підставою відшкодування шкоди є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

52.Відповідачі заперечують належність відповідачів у справі та доведення заявником факту шкоди, її розміру, заперечують свою вину та винні дії.

Щодо матеріальної шкоди.

53.Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

54.Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

55.За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

56.Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

57.Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

58.Пунктом 4 частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення, а пунктами 3-5 статті 3, - у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

59.Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). У вказаних випадках, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, а відшкодування моральної шкоди в такому випадку провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

60.У постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц зазначено, що

закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 686/16847/17, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21, від 14 грудня 2022 року у справі № 201/7848/21, та інших.

61.Сторони не заперечують, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 124, 126, 130 КУпАП саме внаслідок винних дій інспекторів поліції Дондова Ю., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час складання адміністративних матеріалів під час події, яка мала місце 26.09.2022 в м. Одеса, вони не вжили необхідних заходів щодо з`ясування обставин адміністративного правопорушення, вчиненого водієм транспортного засобу Suzuki, НОМЕР_1 , який надав чуже недійсне посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 22.04.2009 видане на ім`я ОСОБА_1 , що призвело до уникнення винною особою адміністративної відповідальності та притягненню до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла адміністративне правопорушення. Винних звільнено від дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

62.Провадження у справі за статтями 124, 126, 130 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

63.Проте відповідач заперечує поширення на ці правовідносини Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», вважаючи, що Департамент патрульної поліції не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, не є органом досудового розслідування.

64.Суд з цими доводами відповідача не погоджується.

65.Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 у справі №370/463/21 оцінюючи обгрунтваність претензій громадянина до Департаменту патрульної поліції з приводу відшкодування шкоди за незаконне притягнення до адмінітсративної відповідальності, зазначив, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).

66.Патрульна поліція України (Департамент патрульної поліції) міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України, який складається зі структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і його територіальних (відокремлених) підрозділів. Національна поліція України є органом, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування.

67.В даному випадку провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 124, 126, 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 було закрито на підставі пункту першого статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

68.Ініціювання та здійснення притягнення позивача до адміністративної відповідальності вчинене інспекторами УПП Департаменту патрульної поліції.

69.Отже, у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке ініційоване відповідачем, у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а заявлення позовних вимог до Департаменту патрульної поліції є обгрунтованим.

70. ОСОБА_1 зазначає, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31 500 грн., у зв`язку з оскарженням в апеляційному суді постанови суду у справі №947/23924/22 від 08.11.2022, постанови суду у справі №947/23908/22 від 16.12.2022, наданням правової допомоги у кримінальному провадженні №0000184 та наданням правової допомоги щодо призначення службового розслідування. Крім того, з вини відповідача позивач спочатку повністю сплатив у виконавчому провадженні (за ст. 124 КУпАП) штраф та усі витрати виконавця в розмірі 1 204 грн., виконавець повернув 935 грн. Залишок 269 грн., які державний виконавець не може повернути, а позивач і не мав би їх платити, якби не винні дії відповідача. Ці кошти позивач вважає матеріальною шкодою.

71.Відповідач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31 500 грн. є завищеними, недоведеними.Фактично до матеріальної шкоди позивач відносить усі витрати на правову допомогу, яку йому надавав адвокат з метою скасування постанов в апеляційному суді. Відповідач участі в цьому процесі не брав, оскільки така форма судочинства (справи про адміністративні правопорушення) не передбачає участі сторони, що винесла оскаржуване рішення. Тому доводити неспівмірність цих витрат не міг. Сума витрат за кожну судову справу становила 10 000 грн., решту це витрати на подання адвокатських запитів. Відповідач вважає, що позивач намагається тричі (по 10 000 грн.) стягнути кошти за надання однієї і тієї ж правничої допомогу у справі № 947/23908/22, 947/23924/22 та у справі про призначення службового розслідування. Відповідач зауважує, що апеляційні скарги, які готував адвокат були ідентичними, тобто особливої складності не було. Адвокат не надав доказів сплати клієнтом 10 000 грн. за написання заяви про проведення службового розслідування та 1 500 грн. за надання допомоги у поданні заяви в порядку КПК України. Позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання лише 9 400 грн.

72.Судом з`ясовано, що 31 500 грн. складається з: 10 000 грн. перегляд справи №947/23924/22 в апеляційному суді; 10 000 грн. перегляд справи №947/23908/22в апеляційному суді; 10 000 грн. вартість послуги за написання заяви про проведення службового розслідування; 1 500 грн. - вартість послуги за надання допомоги у поданні заяви в порядку КПК України.

73.Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Губська Х.Ю. на підставі Договору про надання правової допомоги № 590 від 23.02.2023.

74.Додатковою угодою № 1 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у судові справі №947/23908/22 за апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2022, визначається у фіксованому розмірі 10 000 грн.

75.На підставі рахунку-фактури №48 від 01.03.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання 5 400 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 30.04.2023, платіжною інструкцією №0.0..1 від 29.06.2023.

76.Додатковою угодою № 2 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвокатського аб`єднання за надання правової допомоги у справі №947/23924/22 за апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2022, визначається у фіксованому розмірі 10 000 грн.

77.На підставі рахунку-фактури №49 від 01.03.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання 4 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.06.2023.

78.Додатковою угодою № 3 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги (представництво інтересів) у кримінальному провадженні №0000184, визначається у фіксованому розмірі 1 500 грн. та на підставі рахунку-фактури №51 від 03.04.2023 підлягає сплаті.

79.Додатковою угодою № 4 відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги (представництво інтересів) щодо призначення службового розслідування відносно дій працівників УПП в Одеській області ДПП, визначається у фіксованому розмірі та складає 10 000 грн. та на підставі рахунку-фактури №52 від 01.06.2023 підлягає сплаті.

80.На виконання умов Договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 за послуги адвоката 05.10.2023 сплатив 7 000 грн., 01.11.2023 8 000 грн., 04.12.2023 7 100 грн.

81.Суд дослідив надані докази та вважає, що ними підтверджується сплата ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 31 500 грн. Доводи відповідача про те, що позивач фактично сплатив лише на користь адвокатського об`єднання лише 9 400 грн. є безпідставними з тих причин, що в квитанціях зазначено не ідентифікаційний номер ОСОБА_1 . Витрати вчинені позивачем навіть, якщо такі відбулись з іншого рахунку, оскільки значення має чи дійсно він їх поніс. Крім того, суд звертає увагу, що державним виконавцем було накладено арешт на всі рахунки ОСОБА_1 , тому не виключено, що оплата могла відбуватись з іншого рахунку. Важливо те, що призначення платежу та особа платника узгоджуються з цими витратами.

82.Щодо доводів відповідача, що позивач намагається тричі (по 10 000 грн.) стягнути кошти за надання однієї і тієї ж правничої допомогу у справі № 947/23908/22, 947/23924/22 та у справі про призначення службового розслідування. Апеляційні скарги, які готував адвокат були ідентичними, суд зазначає наступне.

83.В першу чергу суд зазначає, що за загальним правилом витрати на правову допомогу не є шкодою або збитками, а тому такі мають стягуватись лише у провадженні у якому вони понесені. Господарський суд зазначив, що за правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах і можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством, не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку (ВС/КГС у справі №910/12945/19 від 01.06.2020).

84.Однак це правило поширюється на судове провадження (цивільне, адміністративне, господарське), де друга сторона приймає участь у судовій справі та може подати процесуальну заяву про зменшення цих витрат.

85.Крім того, за змістом статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

86.Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку із наданням йому юридичної допомоги не є тотожними витратам на правничу допомогу, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону.

87.В даному разі позивача притягували до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке суд розглядав за правилами КУпАП. Тобто, у цих справах участь приймає лише особа, яка притягується до відповідальності, без участі органу, що виніс рішення про притягнення до відповідальності.

88.Таким чином, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню як шкода, завдана особі, внаслідок протиправних дій другої особи.

89.Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

90.Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий; протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності); причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат ;- вина, того, хто завдав шкоду.

91.При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини.

92.Суд виходить з положень ст.74 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень.

93.Так, зокрема, ст. 1166 ЦК України передбачено те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

94.Зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктними зобов`язаннями. Деліктні зобов`язання є позадоговірними.

95.Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

96.Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

97.Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

98.Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. (постанова ВП ВС від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

99.Аналізуючи доводи обох сторін, докази подані ними, суд приходить до переконання, що саме неправомірні дії відповідача Департамент патрульної поліції, які полягали в безпідставному притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за умови неналежної перевірки посвідчення водія, яке було недійсним, завдали позивачу майнової шкоди у вигляді фінансових витрати, які він поніс внаслідок неправомірних дій відповідача. Витрати позивача в розмірі 31 500 грн. документально підтверджується, причиною їх понесення є саме винні дії відповідача. Таким чином, позивачу завдано шкоди в розмірі 31 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

100.Що стосується витрат в розмірі 269 грн., то ці кошти, як зазначалось, є коштами (штраф, виконавчий збір, виконавчі витрати, комісія банку), які позивач сплатив у виконавчому провадженні (за ст. 124 КУпАП). Державний виконавець повернув стягувачу 935 грн. з сплачених 1 204 грн. Зазначених витрат позивач також зазнав з вини відповідача.

101.Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 31 769 грн. матеріальної шкоди є обгрунтованими.

Щодо моральної шкоди.

102.Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

103.Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

104.Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( ч. 2 ст. 23 ЦК України).

105.Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані, зокрема, Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

106.Слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції.

107.У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Отже, лише негативні емоції та незручності, що не досягли рівня страждання або приниження, не свідчать заподіяння моральної шкоди та, відповідно, не дають підстав для відшкодування.

108.Позивач стверджує, що обставинами (фактами), якими з боку Управління патрульної поліції було заподіяно моральної шкоди є не лише безпідставне притягнення його адміністративної відповідальності, а саме усвідомлення того, що патрульні інспектори під час вчинення ДТП не спромоглись перевірити посвідчення водія, яке в базі даних значиться як недійсне. Таку халатність представників держави позивач навіть не міг передбачити. Крім того, ситуація для позивача ускладнена й тим, що він є військовослужбовцем. Тобто, на позивача поширюється дія Дисциплінарного статуту. У разі притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП його могли б притягнути до дисциплінарної відповідальності. Крім того, червні 2023 року отримав кульве поранення та не зміг оплатити собі лікування, оскільки державний виконавець наклав арешт на його рахунки. Позивач увесь час перебував в напрузі. Тим більше, самостійно він нічого не міг учинити, оскільки перебував того на службі, то на лікуванні. Тому вирішенням усіх цих питань займався адвокат.

109.Протиправність дій інспекторів патрульної поліїції щодо незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлена висновком службового розслідування.

110.Відповідач не заперечує наявність таких обставин та визнання їх протиправними. Разом з тим, не вбачає причинного зв`язку між ними, факту заподіяння самої шкоди.

111.Оцінюючи доводи обох сторін щодо наявності чи відсутності причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою, суд виходив з такого.

112.Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

113.Висновком службового розслідування встановлено, що інспектори поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час складання адміністративних матеріалів під час події, яка мала місце 26.09.2022 в м. Одеса, не вжили необхідних заходів щодо повного, об`єктивного з`ясування обставин адміністративного правопорушення, вчиненого водієм транспортного засобу Suzuki, НОМЕР_1 , який надав чуже посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2009 на ім`я ОСОБА_1 , що призвело до уникнення винною особою адміністративної відповідальності та притягненню до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла адміністративне правопорушення. Тому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають притягненню до дисциплінарної відповідальності. Однак відповідно до ч. 1 ст.21 Дисциплінарного статуту притягнути їх до дисциплінарної відповідальності не можливо, у зв`язку із закінченням строків притягнення о відповідальності.

114.Постанови про притягнення позивача до відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП скасовані в судовому порядку.

115.Внаслідок притягнення до відповідальності на позивача було накладено штраф, накладено арешт на його кошти.

116.Позивач є військовослужбовцем, був поранений. Не міг залишити службу, що становило для нього додаткові труднощі в даній ситуації.

117.Суд погоджується, що непередбачувані обставини (позивач і не міг передбачити, що посвідчення водія, яке є недійсним не буде виявлено таким) в непростих для нього умовах в сукупності слугували для нього зазнанням нервового стану, стресу, зайвих переживань.

118.Отже, суд приходить до переконання про наявність прямого причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача.

119.Розмір моральної шкоди позивач визначає в 100 000 грн.

120.Відповідачі наполягали на тому, що зазначений розмір моральної шкоди позбавлений будь-яких критеріїв розумності та справедливості.

121.Суд в цій частині погоджується з доводами відповідачів.

122.Зменшення розміру моральної шкоди є правом суду, розмір грошового відшкодування визначається судом не лише від обсягу страждань, а й залежить від характеру порушення, глибини страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших істотних обставин.

123.Розмір моральної шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави.

124.Виокремити страждання по кожній дії відповідачів в цілому не можливо, так як ті події мали тривалий період, свою динаміку зростання і взаємопов`язані.

125.Тому виходячи з обсягу страждань позивача, витрат особистого часу та ресурсів на вирішення даної ситуації, беручи до уваги те, що позивач в той час перебував на лікуванні і його рахунки були заблоковані, обсяг змін, що відбулись у житті позивача, суд приходить до переконання, що об`єктивним та справедливим буде відшкодування позивачу шкоди у розмірі 20 000 грн., а не 100 000 грн., як він просить.

Щодо витрат на правничу допомогу.

126.Представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Губською Х.Ю. вчинялося на підставі Договору про надання правової допомоги № 590 від 23.02.2023, укладеному між АО «Губський та партнери», в особі ОСОБА_7 та Об`єдковим К.І.

127.Додатковою угодою № 5 від 10.08.2023, відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги №590 від 23.02.2023, сторони погодили, що гонорар Адвокатського Об`єднання за надання правової допомоги (представництво інтересів) в суді першої інстанції за позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визначається у фіксованому розмірі та складає 15 000 грн.

128.На підставі рахунку №102 від 21.05.2024 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання 15 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №178100317 від 30.05.2024.

129. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

130.У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

131.Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

132.У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

133.Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

134.До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

135.Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1)має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2)з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

136.Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим..

137.Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

138.Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, зробленій у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

139.В даному випадку сума гонорару адвоката є фіксованою, а тому не залежить від обсягу часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

140.Позивач у позові вказав попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

141.Суд враховує, що предмет позову не є типовим, потребує докладання зусиль для підготовки та написання позову, а також для представництва інтересів під час судових засідань. Справа має значення для позивача (ціна позову 31 769 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди).

142.Відповідачі заперечують щодо розміру та підстав судових витрат, посилаючись на те, що ці витрати є ідентичними з тими, які заявлені як позовні вимоги.

143.Однак, ця обставина вже спростована судом.

144.Доводи відповідачів щодо неспівмірності витрат суд відхиляє, через їх необгрунтованість.

145.Отже, оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, враховуючи фіксованість розміру гонорару адвоката, та відсутність заперечень щодо суми витрат з боку відповідача, керуючись критеріями, що визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України та частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України та враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає справедливим відшкодування позивачеві його судових витрат на правничу допомогу за представлення його інтересів адвокатом у суді першої інстанції в сумі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) з Державного бюджету України матеріальну шкоду в розмірі 31 769 гривень та 20 000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 25.07.2024.

Суддя Ярема Х.С.