СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 761/6265/24

пр. № 2/759/3487/24

25 липня 2024 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 34002,40 гривень та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного електронного договору №2520587 між відповідачем та ТОВ"Лінеура Україна" від 29.10.2021 року, відповідач отримав кредит у сумі 7000 грн. строком на 30 днів.

11.08.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «Фінансова компанія`Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №11082023.

29.10.2021 між ТОВ "КУ "Європейська Кредитна Група" та відповідачем було укладено кредитний договір №/7462265.

12.08.2022 між ТОВ "КУ "Європейська Кредитна Група" та ТОВ «Фінансова компанія`Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №12082022.

Відповідач умови договору не виконав і має заборгованість в сумі 34002,40 гривень.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив.

10.06.2024 відповідач надіслав до суду відзив, згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з аналізу змісту спірного договору випливає, що ним не передбачене нарахування процентів у період після закінчення строку кредитування не як міри відповідальності у певному розмірі, а фактично встановлено продовження нарахування процентів за користування кредитом у тому ж розмірі, що нараховувалися протягом встановленого договором строкукредитування, де зокрема визначений розмір процентів за користування кредитом, а також зазначив, що наразі він є діючим військовослужбовцем.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з відповідачем було укладено наступні договори, право вимоги за якими в подальшому відступлено ТОВ «ФК«ЄАПБ»:- кредитний договір № 2520587 від 29.10.2021 (Первісний кредитор - ТОВ«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»);- кредитний договір № /746265 від 29.10.2021 (Первісний кредитор -ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»).

Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, наголошено, що

будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон

№ 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на

законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним

та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями,

підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено,

що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта),має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що

якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа.

Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину)вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вищевказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів Відповідачем висловлено не було.

Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаних договорів.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів.

При цьому вказані договори та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не

визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Уклавши кредитний договір № /746265 від 29.10.2021, Відповідач погодився на наступні умови:

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, вбачається, що Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в межах суми 3000.00 грн. 00 коп., зазначеної Клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на

умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, вбачається, що Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.11.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України Про електронну комерцію.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, вбачається, що За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, вбачається, що Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно.

Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3. вказаного договору, вбачається, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також передбачили право кредитора протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі.

Враховуючи вказані погоджені умови договору між сторонами та дотримуючись

принципу свободи договору, розрахунок заборгованості виглядає наступним чином.

Сума відсотків нараховується за один день: 3000,00 (тіло кредиту) х 2,5% = 75 грн.

За 30 днів кредиту сама відсотків буде становити: 75 грн х 30 днів = 2250,00 грн.

Враховуючи, що Відповідачем не належно виконувалися умови кредиту, тобто не

повернення кредиту в строк, вирахуємо суму відсотків за 90 днів: 75 грн х 90 днів =

6750,00 грн.

В результаті сума нарахованих відсотків повинна становити: 9000,00 грн (2250,00 (за

30 днів) + 6750,00 (за 90 днів)).Натомість позивач просить стягнути з Відповідача суму відсотків 8925,00 грн.

Тобто, нарахована сума відповідає погодженим умовам.

Уклавши кредитний договір № 2520587 від 29.10.2021, Відповідач погодився на наступні умови:

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, вбачається, що Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, вбачається, що Строк кредиту 30 днів.

Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п. 1.4. вказаного договору, вбачається, що Тип процентної ставки -фіксована.

1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;- у межах нового строку кредиту, якого відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, вбачається, що Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. 4.2.1. вказаного договору, вбачається, що Сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до п. 4.2.5. вказаного договору, вбачається, що Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до п. 4.2.6. вказаного договору, вбачається, що Договір припиняється в день повного повернення Клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності). Датою закінчення строку дії Договору є дата надходження повної суми заборгованості за Договором на рахунок Товариства.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк та порядок кредитування.

Доводи Відповідача, щодо невірного нарахування відповідних відсотків поза межами

кредитування, спростовуються, розрахунком заборгованості та умовами вищезазначених договорів.

Тому, враховуючи вищенаведене, нарахування відсотків за користування кредитом є

абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами договорів та доказами кредитної заборгованості.

Окрім цього, слід наголосити на тому, що згідно умов вищезазначених договорів, вбачається, що неустойка (штраф, пеня) за кредитами не нараховувалася, нараховані відсотки є відсотками за користування кредитом.

Крім того, враховуючи доводи (заперечення) Відповідача щодо позовних вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з метою надання вичерпаної інформації по справі, звернувся до Первісних кредиторів, з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості.

Адже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», не є первісним кредитором (не здійснював відповідні нарахування) не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними).

Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для обґрунтування розміру заборгованості Відповідача за відповідними договорами, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими.

В обґрунтування доводів відзиву на позов Відповідач посилається на те, що він є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню,

однак вказані доводи є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист

військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і

стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є:

1. Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - довідка за формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше - військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України.

2. Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - довідки за формами 5 або 6 Інструкції та довідка за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх

здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014№413.

Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців.

Однак, слід наголосити на тому, що саме у разі надання вищезазначених документів, Відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку Відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що Відповідач звертався до первісних кредиторів, які безпосередньо здійснювали нарахування заборгованості за кредитами (адже після відступлення права вимоги за кредитами ТОВ «ФК«ЄАПБ», відповідна заборгованість є незмінною) з відповідною заявою та надавав відповідні документи.

Отже, в даному випадку відсутні підстави про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки зазначених вище документів Відповідачем первісному кредитору надано не було.

Крім того, відповідних доказів на підставі якої застосовується вищезазначена пільга

Відповідачем також не додано до відзиву на позовну заяву.

Окрім цього, посилання Відповідача, що його сестра повідомила ТОВ «ФК«ЄАПБ», що

він є військовослужбовцем не можуть братися до уваги судом, оскільки першочергово ТОВ «ФК«ЄАПБ» не здійснює нарахувань за кредитами (відповідні нарахування здійснювали первісні кредитори) та надані посилення не є належним доказом повідомлення про свій відповідний статус, адже вказані слова не мають правового підгрунтя (відповідних доказів, що підтверджують його статус військовослужбовця збоку останнього не надано).

Слід також наголосити на тому, що всі відповідні нарахування за вищезазначеними

кредитами, які укладені в 2021 були здійсненні до 24.02.2024, тобто до введення на території України воєнного ставну.

Посилання Відповідача на введення воєнного стану на території України як на підставу для списання боргу не можуть бути враховані, оскільки воєнний стан не передбачає звільнення від обов`язку сплати боргу за кредитом. Крім того, за умовами вищезазначеного договору відповідні нарахування не є неустойкою.

Слід наголосити на тому, що оскільки предметом судового спору справи № 761/6265/24 є спір про стягнення із Відповідача на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованості за відповідними договорами, а договори факторингу Відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач довів перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00грн.

На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» " Європейська агенція з повернення боргів" (, місце знаходження юридичної особи: м. Київ, в. Симона Петлюри,30, р/р IBAN№ НОМЕР_2 у АТ"ТАСкомбанк" суму заборгованості за кредитним договором №2520587 в розмірі 22077,40грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» " Європейська агенція з повернення боргів" (, місце знаходження юридичної особи: м. Київ, в. Симона Петлюри,30, р/р IBAN№ НОМЕР_2 у АТ"ТАСкомбанк" суму заборгованості за кредитним договором №/746265 в розмірі 11925,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» " Європейська агенція з повернення боргів" (, місце знаходження юридичної особи: м. Київ, в. Симона Петлюри,30, р/р IBAN№ НОМЕР_2 у АТ"ТАСкомбанк" витрати на судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя: Л.М. Шум