ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3515/24 Провадження 2/636/1628/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання укладеного 27.05.2006 між сторонами, та скасувати обтяження у виді заборони відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві посилається на те, що 27 травня 2006 року між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відповідач передає у власність ОСОБА_1 належній на праві особистої власності житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями розташований по АДРЕСА_1 , та зі своєї сторони на Позивача, який відповідно до договору довічного утримання є набувачем покладено такі обов`язки: довічно надавати необхідне матеріальне забезпечення, харчування, одяг, належний догляд, необхідну медичну та іншу допомогу зі збереженням права пожиттєвого проживання у відчужуємому будинку та користуванням надвірними господарчими та побутовими будівлями. Вартість харчування, одягу, необхідної допомоги сторони встановили не менше мінімального розміру пенсії щомісячно. Починаючи з дня оголошення воєнного стану в Україні у позивача виникли значні фінансові труднощі та він позбавлений можливості виконувати свої зобов`язання за договором довічного утримання. Крім того, з моменту укладення договору довічного утримання Позивач та Відповідач майже не спілкуються. Відповідач без попередження могла виїжджати на тривалий час у невідомому напрямку, чим фактично позбавляла Позивача надавати їй допомогу. Після введення воєнного стану Позивач неодноразово усно звертався до Відповідача щодо добровільного розірвання договору довічного утримання, але Відповідач уникає позасудового вирішення цього питання. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється. Таким чином, Набувач бажає розірвати договір довічного утримання, оскільки через незалежні від нього обставини його майнове становище змінилося настільки, що він не в змозі надавати відчужувану належне матеріальне забезпечення, обумовлене в договорі. Разом з тим, позивач з поважних, не залежних від його волі, причин позбавлений можливості надавати догляд та утримання відповідачеві в майбутньому з огляду на тяжке матеріальне становище.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.05.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Слюніним О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1029.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, ОСОБА_2 передала набувачу ОСОБА_1 , у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 вказаного договору, ОСОБА_1 зобов`язався довічно надавати ОСОБА_2 матеріальне забезпечення, а також усі види догляду /опікування/ надаючи матеріальне забезпечення, харчування, одяг, належний догляд, необхідну медичну та іншу допомогу зі збереженням права пожиттєвого проживання у відчуженому будинку.

Починаючи з лютого 2022 року відповідач припинив виконувати умови зазначеного вище договору довічного утримання.

Обставини, зазначені позивачем як підстави для розірвання договору довічного утримання, визнаються відповідачем по справі.

Враховуючи, що сторони не виконують своїх обов`язків, які передбачені зазначеним договором, що визнається самими сторонами, наявні підстави для задоволення позовних вимог та розірвання зазначеного договору довічного утримання.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

За приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду), у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на тримання та (або) догляд відчужувана, не підлягають поверненню.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

Крім того, за наслідком задоволення позову необхідно скасувати заборону відчуження на нерухоме майно за договором довічного утримання, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Ця вимога позивача є наслідком розірвання договору довічного утримання.

Отже ті обставини, на які посилався позивач, суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76, 81, 82, 83, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 27 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Слюніним О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1029.

Скасувати обтяження у виді заборони відчуження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 27 травня 2006 року, накладене нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Слюніним О.М., номер запису обтяження 30/2006, а саме: на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя