ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8510/23

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/798/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Чернігівська міська

рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Овсієнка Ю.К. від 08 квітня 2024 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності, у якій просила:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки;

- визнати рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року № 62 незаконним та скасувати його;

- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

07.03.2024 року до суду першої інстанції від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі, в частині вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та його скасування, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123. Дане клопотання було вмотивовано тим, що повністю збігаються сторони, підстави та предмет спору у цій частині позовних вимог у даній справі та у цивільній справі №751/4429/20, яка перебувала у провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Оскаржуваною ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08.04.2024 року судом закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження земельною ділянкою (витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності), в частині позовних вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та його скасування його, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2024 року у справі №751/8510/23, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 08.04.2024 року постановлена судом із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з`ясуванням обставин, що мають істотне значення по справі, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції навів мотиви у оскаржуваній ухвалі від 08.04.2024 року, відносно того, що вимога, пред`явлена позивачем у 2021 році у справі № 751/4429/20, за наслідком розгляду якої 21.12.2022 року була прийнята остаточна ухвала Верховного Суду, якою залишено без змін постанову Чернігівського апеляційного суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради, третя особа: друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської міської ради, визнання недійсним договору дарування, та позов, пред`явлений позивачем у жовтні 2023 року в цій справі, є тотожними, тому повторно розгляду судом не підлягають. За доводами апелянта, висновки суду щодо наявності підстав для закриття провадження у справі не відповідають обставинам справи та не враховують того, що підстави поданого позову, зокрема, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не є тотожними підставам раніше поданого позову. Апелянт вказує, що Верховний Суд у постанові по справі №751/4429/20 зазначає: "… з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав. Отже, заявлені вище позовні вимоги ОСОБА_1 , у разі їх доведення, жодним чином не відновлюють права позивача на користування земельною ділянкою, а потребуватимуть повторного звернення до суду з позовом за захистом речового права...". Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивач звернулась повторно до суду першої інстанції для захисту свого порушеного права із позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою (витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності), при цьому, змінивши предмет позову. За доводами апелянта, у справі №751/4429/20 предметом виступили наступні вимоги:

1. Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62 та скасувати його.

2. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

3. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 17.06.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської нотаріальної контори Кравченко А. Г., реєстровий № 3-2327.

У справі, що розглядається, предметом виступають такі вимоги:

1. Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки.

2. Визнати рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та скасувати його.

3. Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

За даних обставин, апелянт вважає, що за присутності відмінності в предметі позову, відсутня тотожність позовів та, відповідно, позовних вимог, та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження земельною ділянкою (витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності) не підлягає закриттю в частині позовних вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та його скасування, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 просила залишити обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2024 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та адвокат Кулініч К.В. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги на ухвалу Новозаводського суду м. Чернігова від 08.04.2024 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Матвійчук А.С. просила залишити обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2024 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності, у якій просила:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки;

- визнати рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та скасувати його;

- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

07.03.2024 року до суду першої інстанції від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі, в частині вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та його скасування, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123. Дане клопотання було вмотивовано тим, що повністю збігаються сторони, підстави та предмет спору у цій частині позовних вимог у даній справі та у цивільній справі №751/4429/20, яка перебувала у провадженні Новозаводського районного суду м.Чернігова.

Оскаржуваною ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08.04.2024 року судом було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження земельною ділянкою (витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності), в частині позовних вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62 незаконним та його скасування його, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 08.04.2024 року, суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що у провадженні Новозаводського районного суду м.Чернігова перебувала цивільна справа №751/4429/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради, третя особа: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.02.2021 року у даній цивільній справі №751/4429/20 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.12.2021 року рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.02.2021 року, було скасовано; відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради, третя особа: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування. Постановою Верховного Суду від 21.12.2022 року постанову Чернігівського апеляційного суду від 20.12.2021 року, було залишено без змін. За даних обставин, враховуючи, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, в частині вимог про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62 - незаконним та скасування його, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради, 22.03.1995 року, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123.

Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 08.04.2024 року постановлена судом із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з`ясуванням обставин, що мають істотне значення по справі, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 08.04.2024 року, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної апелянтом ухвали суду першої інстанції від 08.04.2024 року про закриття провадження у даній цивільній справі №751/8510/23, у вказаній вище частині позовних вимог, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами і поставленою метою (Рішення Європейського Суду з прав людини від 12.07.2001 року, заява №42527/98, у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини").

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 року (остаточне 12.06.2009 року) за заявою №20347/03 у §35 зазначено, що, "... якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v.the United Kingdom) від 28.05.1985 року, серія А, №93, сс. 2425, п.57) ".

Згідно статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

По справі встановлено, що у липні 2020 року ОСОБА_1 у справі № 751/4429/20 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування. Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку, з відповідною частиною надвірних споруд, є відповідач. Позивач вказувала, що попереднім власником 2/5 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що належать відповідачу, була ОСОБА_4 . Їй було передано у приватну власність, безоплатно, шляхом приватизації, земельну ділянку, площею 0,0778 га, розташовану по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарчих споруд і будівель (присадибна ділянка), яку вона згодом подарувала ОСОБА_2 . Позивач зазначала, що розпочавши приватизацію земельної ділянки, на якій розташовані належна їй на праві власності частина будинку та господарських споруд, вона з`ясувала, що у процесі приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 , було передано у власність частину земельної ділянки, яка знаходиться під тією частиною будинку, яка перебуває у її власності та навпроти нього. Позивач вважала, що оскільки в процесі приватизації ОСОБА_4 не було погоджено межі її земельної ділянки із суміжними землекористувачами, то наявні підстави для визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, державного акта на право приватної власності та договору дарування, на підставі якого відповідач набула у власність земельну ділянку. За наведених обставин, ОСОБА_1 просила суд:

1.Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62 та скасувати його.

2.Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 123.

3.Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 17.06.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської нотаріальної контори Кравченко А. Г., реєстровий № 3-2327.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.02.2021 у цивільній справі №751/4429/20, позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.12.2021 року у цивільній справі №751/4429/20, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.02.2021 року, було скасовано. Судом відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а тому такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту. Позовні вимоги про визнання договору дарування недійсним з підстав незаконного отримання у приватну власність земельної ділянки, є ланцюгом договорів та інших правочинів щодо спірного майна. Виходячи із встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вказав, що належним способом захисту може бути звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, та у разі доведеності, що позивачу чиняться перешкоди у реалізації цих прав.

Постановою Верховного Суду від 21.12.2022 року у цивільній справі №751/4429/20 (а.с.151-158, том 1), постанову Чернігівського апеляційного суду від 20.12.2021 року, було залишено без змін. При цьому, Верховний Суд у постанові від 21.12.2022 року, у справі №751/4429/20, зазначив наступне: ".. У справі, що переглядається, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання недійсним договору дарування не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту.

Виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Отже, заявлені вище позовні вимоги ОСОБА_1 , у разі їх доведення, жодним чином не відновлюють права позивача на користування земельною ділянкою, а потребуватимуть повторного звернення до суду з позовом за захистом речового права, що обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції у оскаржуваній постанові."

Як вбачається із матеріалів справи №751/8510/23, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 , із посиланням на ті ж підстави, що і у справі № 751/4429/20, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Чернігівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації прав власності, у якій просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення земельної ділянки, як про це було зазначено у постановах Чернігівського апеляційного суду від 20.12.2021 року та Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі № 751/4429/20. Разом з тим, у поданій у жовтні 2023 року позовній заяві (цивільна справа №751/8510/23), позивач ОСОБА_1 повторно заявляє позовні вимоги про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62, незаконним та скасування його, а також визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123, щодо яких Чернігівським апеляційним судом у постанові від 20.12.2021 року та Верховним Судом у постанові від 21.12.2022 року у справі №751/4429/20 було зроблено висновок про те, що дані вимоги позову не є ефективним способом захисту права позивача.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі Новозаводського районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 року, відносно того, що враховуючи, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження у справі №751/8510/23, в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 22.03.1995 року №62 - незаконним та скасування його, і визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН, виданого виконкомом Чернігівської міської ради, 22.03.1995 року, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №123, підлягає закриттю на підставі приписів п.3 ч.1 статті 255 ЦПК України.

Приймаючи до уваги зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Новозаводського районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 року - необхідно залишити без змін, оскільки висновки даної ухвали суду першої інстанції узгоджуються із встановленими судом документально підтвердженими фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують дані правовідносини.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 квітня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: