Справа № 372/4054/24
Провадження № 2-н-1150/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Обухів

Суддя Обухівського районного суду Київської області Рабчун Р.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Енергія" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату з житлово-комунальнихпослуг відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву з доданими до неї матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 162 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичних осіб - боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно дост. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник просить стягнути з боржника заборгованість за житлово-комунальні послуги, що виник з 01.02.2021 року по 30.06.2024 року у сумі 7907,21 грн., звернувшись до суду 22.07.2024 року, тобто з моменту виникнення права вимоги заявника на стягнення частини вказаної заборгованості минуло більше трьох років, пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

З огляду на зазначене, оскільки заяву подано поза межами строку позовної давності, суд вважає необхідним відмовити Приватному акціонерному товариству "Енергія" у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, сплачена при зверненні до суду сума судового збору поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХ В А Л И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Енергія" у видачі судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Р.О. Рабчун