РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6561/23

провадження у справі №2/0285/415/24

22 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Сусловця М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Михнюка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, у якій просила стягнути ОСОБА_3 , матеріальну шкоду в сумі 8500 грн та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 18 травня 2023 року близько п`ятої години ранку пес, який належить відповідачу ОСОБА_3 проник на територію її домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Пес відповідача заліз до вольєру, у якому вона утримує курчат та качок, та вбив усіх птахів, які там утримувались. Загальна кількість домашньої птиці, знищена собакою відповідача становить 60 штук, таким чином завдав їй матеріальної шкоди на суму 8500 грн та моральної шкоди на суму 20000 грн. Оскільки відповідач шкоди їй не відшкодував, вона звернулась до суду з даним позовом.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала повністю просить їх задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки не повідомив.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 18.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області із заявою в якій повідомила, що собака сусіда ОСОБА_4 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 проник на її територію та вбив курчат.

Згідно акту обстеження домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , завіреного старостою ОСОБА_5 , було виявлено у вольєрі курей які були задушені.

Відповідно до накладної виданою ФОП ОСОБА_6 слідує, що вартість курчат та качок становить 3000 грн.

Відповідно до накладної виданою ОСОБА_7 слідує, що пшениця та кукурудза в кількості 20 мішків коштує 5500 грн.

Згідно довідки виданою старостою ОСОБА_5 слідує, що у дворі ОСОБА_3 який проживає за адресою віл Дружби 8 с. Олександрівка, Звягельського району та є сусідом ОСОБА_1 дійсно є собака породи вівчарка.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що близько п`ятої години ранку 2023 року вона почула крики ОСОБА_1 , після чого вона вибігла на вулицю та побачила як собака перепригнув через паркан та побіг в сторону домоволодіння сусіда ОСОБА_9 . Вона підійшла до курятника та побачила, що всі кури були задушені.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що собака сусіда ОСОБА_9 подушив курей. Коли він приїхав до ОСОБА_11 та дійсно побачив, що кури були подушені.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд керується наступним.

Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати власність, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснено у постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Постановою КМУ від 09.07.2002 року №944 встановлено, що власником собаки відповідно до цих Порядку і правил вважається юридична чи фізична особа, яка здійснює догляд за собакою, що належить їй на праві власності або на інших підставах, які не суперечать законодавству (договір оренди, доручення тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. N 1164 затверджено перелік небезпечних порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов`язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, у цьому переліку значиться порода "вівчарка" та її різновиди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Так, факт завдання позивачу шкоди з вини відповідача підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене, позивачем доведено розмір завданої матеріальної шкоди протиправними діями відповідача, тому суд дійшов висновку, що завдана позивачу матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному розмірі.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Із статті 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особи неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що неправомірними діями відповідачки йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн яка виразилася у душевних стражданнях від протиправних дій відповідача внаслідок задушення його собакою птиці, яку вона вирощувала на протязі тривалого періоду.

Так, враховуючи обставини, за яких позивачу була завдана моральна шкода у зв`язку з даною подією, глибину, тяжкість та тривалість моральних страждань, а також, виходячи з того, що у добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодував, від протиправних дій відповідача, позивач пережив душевні страждання, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що завдана позивачу моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню, оскільки позивачем в судовому засіданні належним чином не визначено способів обчислення та не доведено розмір спричиненої моральної шкоди.

Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2422, 40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 81, 133, 137, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в сумі 8500 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 2422, 40 грн.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 26.07.2024.

Суддя: М.Г. Сусловець