Справа № 467/501/24
Провадження № 2/467/153/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.08.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою, поданою адвокатом Рубаном Сергієм Юрійовичем в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року адвокат Рубан С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником нерухомого майна: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.5697 га, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим номером :06:000:0131. 13 червня 2014 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем. У січні 2024 року позивач одружилась та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . При зверненні до приватного нотаріуса Первомайського нотаріального округу Миколаївської області позивачу стало відомо, що на нерухоме майно ОСОБА_3 накладено арешт та оголошена заборона його відчуження. Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 366981423 від 22 лютого 2024 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 32113462 від 25 червня 2012 року головним державним виконавцем Кулініченко О.М. на невизначене майно, все нерухоме майно накладено арешт, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 12683929 від 03 липня 2012 року. Боржник ОСОБА_3 мала лише ідентичні з позивачем прізвище, ім`я та по батькові, однак ніколи не була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.5697 га, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим номером :06:000:0131. Позивач стороною виконавчого провадження ніколи не була, про існування арешту на її нерухоме майно раніше не знала. Посилаючись на те, що наявність арешту на все нерухоме майно позивача перешкоджає їй як власнику вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю, тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою про зняття арешту з майна, представник позивача прохав зняти арешт (заборону відчуження, обтяження) з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованій в АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 32113462 від 25 червня 2012 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ Куліченко О.М., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 12683929 від 03 липня 2012 року.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 01 травня 2024 року в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання двічі не з`явилася без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації, відзиву до суду не подала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання двічі не з`явилася без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації, суду подала письмове пояснення, в якому зазначила про те, що існує виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідна заборона на відчуження будь-якого її майна за рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 2012 року. Особисто до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогоднішній день претензій не має.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу, по суті справи пояснень не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та мала прізвище ОСОБА_4 з дня одруження з ОСОБА_7 , тобто з 05 жовтня 1996 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження НОМЕР_2 , видане Садівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області 05 жовтня 1996 року.

14 січня 2009 року вона отримала у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.5697 га, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим номером :06:000:0131, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. 13 червня 2014 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 23140242.

03 січня 2024 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 366981423 від 22 лютого 2024 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 32113462 від 25 червня 2012 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Куліченко О.М. по виконавчому листу № 2/0808/354/2012 від 06 квітня 2012 року, виданим Жовтневим судом м. Запоріжжя накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 (код відсутній). Вказане обтяження за типом арешт нерухомого майна зареєстровано за реєстраційним номером обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 12683929 від 03 липня 2012 року Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Зі змісту відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за №11 від 11 березня 2024 року та додатків до неї вбачається, що наказом Міністерства юстиції від 10 березня 2023 року за № 932/5 утворено Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Одеса) шляхом реорганізації відділів державної виконавчої служби. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження № 32113462 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0808/354/2012 від 06 квітня 2012 року, виданим Жовтневим судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 28116 грн. 34 к. Дане виконавче провадження закінчено 06 грудня 2012 року на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виконання даного виконавчого провадження та передано для подальшого виконання до Заводського ВДВС ЗМУЮ. До Заводського ВДВС ЗМУЮ виконавчий лист надійшов та був зареєстрований у ВП за № 38194500. Виконавче провадження знищено. Стан виконавчого провадження у системі АСВП значиться як завершене. Боржником зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З Єдиного реєстру боржників інформація про ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржника відсутня.

Згідно інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради від 03 травня 2024 року місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване в АДРЕСА_3 з 10 січня 2012 року по теперішній час.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч.3 ст. 59 вищезазначеного Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та звертається з позовом про зняття з нього арешту. Із таким позовом до суду може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого такий арешт накладено, закінчено та знищене органами державної виконавчої служби, накладений арешт на майно порушує права позивача як особи, яка має ідентичні з боржником ОСОБА_3 по виконавчому провадженню прізвище, ім`я та по батькові, однак різні дати народження та місце реєстрації проживання, суд приходить до висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, оскільки збереження арешту на нерухоме майно позивача та запис про арешт у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежують його права щодо вільного розпорядження майном, а тому його право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна в судовому порядку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву, подану адвокатом Рубаном Сергієм Юрійовичем в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Одеса) задовольнити.

Зняти арешт (заборону відчуження, обтяження) з нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованій в АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 32113462 від 25 червня 2012 року головним державним виконавцем Жовтневого Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Куліченко О.М. по виконавчому листу № 2/0808/354/2012 від 06 квітня 2012 року, виданим Жовтневим судом м. Запоріжжя, обтяження зареєстровано за реєстраційним номером обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 12683929 від 03 липня 2012 року Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива