ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 522/2362/22

провадження № 61-18649 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів - адвокат Таштанова Олена Георгіївна,

відповідач - філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Таштанової Олени Георгіївни, на постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.

від 08 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - філія Одеського обласного управління

АТ «Ощадбанк», Банк), в якому просили суд:

- визнати дії філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо ненадання документів на їх звернення та адвокатські запити порушенням їхніх прав як споживачів;

- зобов`язати філію Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» надати їм наступні документи: копії розрахунку заборгованості за договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н за весь час дії кредитного договору; копію додаткової угоди щодо надання згоди на підвищення процентної ставки за іпотечним кредитом

від 23 серпня 2007 року № 1870-н; копію таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 23 серпня 2007 року за договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н; копії квитанцій про сплату ними коштів за іпотечним кредитним договором № 1870-н за весь час кредитування; копія таблиці руху коштів за іпотечним договором від 23 серпня 2007 року

№ 1870-н за весь час кредитування; копії договору про іпотечний кредит

від 23 серпня 2007 року № 1870-н, копію договору поруки до № 1 до кредитного договору від 23 серпня 2007 року № 1870-н з усіма додатками до них; копії всіх інших документів, які стосуються наданого кредиту.

Позов обґрунтовували тим, що 23 серпня 2007 року між ОСОБА_1

та філією Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» укладено кредитний договір, а ОСОБА_2 є поручителем за цим договором.

Вказували, що у травні 2021 року вони звернулися до адвоката за наданням правової допомоги для перевірки розрахунків боргу за кредитним договором. Адвокат та вони неодноразово зверталися із запитами до банку про надання документів, які стосуються кредитного договору та розрахунку боргу, проте запитуваних документів, так і не отримали, тому вважали, що Банком порушено їхні права як споживачів.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд їх позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо ненадання документів на звернення споживачів та адвокатські запити незаконними.

Зобов`язано філію Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» надати

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 наступні документи:

- копії розрахунку заборгованості за договором № 1870-н від 23 серпня 2007 року за весь час дії кредитного договору;

- копію додаткової угоди щодо надання згоди на підвищення процентної ставки за іпотечним кредитом № 1870-н від 23 серпня 2007 року;

- копію таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 23 серпня 2007 року за договором № 1870-н

від 23 серпня 2007 року;

- копії квитанцій про сплату коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за іпотечним кредитним договором № 1870-н за весь час кредитування;

- копію таблиці руху коштів за іпотечним договором № 1870-н від 23 серпня

2007 року за весь час кредитування;

- копії договору про іпотечний кредит № 1870-н від 23 серпня 2007 року, копію договору поруки до № 1 до кредитного договору № 1870-н від 23 серпня 2007 року з усіма додатками до них;

- копії всіх інших документів, які стосуються наданого кредиту.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що відповідач діяв неправомірно, надавши позивачам письмову відповідь без надання запитуваних документів або без причин неможливості їх надання. При цьому суд зазначив, що під час розгляду даної справи відповідач не довів, що надання запитуваних документів є неможливим з якихось причин.

Суд зазначив, що відповідач безпідставно посилався на фактичне виконання запиту відповідачем.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника АТ «Ощадбанк» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвоката Ткаченка Б. Р., задоволено.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року скасовано.

Ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач належним чином надав позивачам відповіді на їх звернення, зміст яких не задовольнив позивачів, проте це не є підставою для задоволення позовних вимог.

Щодо витребуваних позивачами документів, то суд апеляційної інстанції вказав, що їх копії є у цивільній справі № 521/12051/13-ц, в якій ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, яке набрало законної сили 28 жовтня

2013 року. При цьому матеріали справи не містять відомостей про виконання вищевказаного судового рішення більше 10 років.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що позовна заява у цій справі направлена не на отримання відповіді від АТ «Ощадбанк» і документів, пов`язаних з укладенням кредитного договору від 23 серпня 2007 року № 1870-н, а на стягнення з філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» грошових коштів на користь позивачів у цій справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачі пред`явили позовні вимоги до філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», тобто не до юридичної особи, так як філія не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність на території Одеської області від імені та в інтересах Банку, тобто АТ - «Ощадбанк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат

Таштанова О. Г., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року визнано наведені представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Таштановою О. Г., підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк заявник звернулася до суду із клопотаннями на виконання ухвали Верховного Суду від 10 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Таштанової О. Г., про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено й поновлено цей строк, відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 522/2362/22 із Приморського районного суду м. Одеси та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2024року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2024 року справу призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Таштанової О. Г., мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування

статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» у поєднанні

зі статтею 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яким регламентується обов`язок кредитора надавати відомості щодо отриманих послуг. При цьому зазначає, що у цій справі вбачається правова проблематика, коли банк посилається на те, що до правовідносин не може застосовуватись

стаття 11 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає надання інформації про споживчий кредит, оскільки вона не існувала на момент укладення кредитного договору, проте на момент укладення правовідносин діяла

стаття 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка зобов`язує надавати інформацію на запит споживача про послугу. Зазначене призводить до двоякого визначення дії цих норм, оскільки банк відмовляє у надані відповіді на запит за статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» ігноруючи дію статті 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Зазначає, що адвокат в інтересах позивачів направляла до відповідача адвокатські запити про надання відомостей, що містять банківську таємницю, додаючи згоду на обробку персональних даних включно зі згодою на розкриття банківської таємниці, проте відповідач протиправно відмовляв у надані такої інформації посилаючись на відсутність повноважень адвоката на отримання такої інформації.

Вказує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачі мали можливість переглянути інформацію в матеріалах судової справи

№ 521/12051/13-ц, оскільки наявність чи відсутність документів в матеріалах судової справ жодним чином не виключають обов`язок банківської установи надати запитувану інформацію в розумінні статті 56 Закону України «Про банки і банківські установи».

Посилання суду апеляційної інстанції на відсутність відомостей про виконання судового рішення взагалі не стосується суті спору, оскільки спір виходить не з порядку виконання рішення суду, а з ненадання відповіді на запити.

Також вважає, що позов подано до належного відповідача, до філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», оскільки відповідач у справі є відокремленою юридичною особою, яка була самостійною стороною укладеного кредитного договору, має власний код ЄДРПОУ.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив від АТ «Ощадбанк»в особі філіїОдеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на касаційну скаргу, в якому зазначається, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм права, тому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23серпня 2007 рокуміж ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філіїта ОСОБА_3 укладенодоговір про іпотечний кредит № 1870-н та договір поруки

з ОСОБА_2

24 травня 2021 року адвокат позивачів - Таштанова О. Г. звернулася до філії - Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» (направлено поштою) із запитом про надання:

1) копії розрахунку заборгованості за договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н за весь час дії кредитного договору;

2) копію додаткової угоди щодо надання згоди на підвищення процентної ставки за іпотечним кредитом від 23 серпня 2007 року № 1870-н;

3) копію таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 23 серпня 2007 року за договором від 23 серпня

2007 року № 1870-н;

4) копії квитанцій про сплату коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за іпотечним кредитним договором № 1870-н за весь час кредитування;

5) копія таблиці руху коштів за іпотечним договором від 23 серпня 2007 року

№ 1870-н за весь час кредитування;

6) копії договору про іпотечний кредит від 23 серпня 2007 року № 1870-н, копію договору поруки до № 1 до кредитного договору від 23 серпня 2007 року № 1870-н з усіма додатками до них;

7) копії всіх інших документів, які стосуються наданого кредиту.

Листом від 22 червня 2021 року банк повідомив адвоката про неможливість розкриття відомостей, що становлять банківську таємницю за запитом адвоката

(а. с. 27).

Крім того, листом від 25 червня 2021 року в. о. філії банку надав відповідь на запит від 24 травня 2021 року, зазначивши, що до запиту не надано належним чином оформлений ордер, а отже, відсутні підстави для задоволення запиту (а. с. 21-22).

02 липня 2021 року із аналогічним запитом про надання інформації звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Листом від 15 липня 2021 року Національний банк України, розглянувши звернення адвоката Таштанової О. Г., роз`яснив, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Дозвіл клієнта про розкриття банківської таємниці складається за довільною формою (а. с. 23-26).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали дозволи на розкриття банківської таємниці при наданні адвокату Таштановій О. Г. відповіді на адвокатський запит, які мають назви: «Згода на обробку персональних даних», дата 17 травня 2021 року.

23 липня 2021 року адвокат Таштанова О. Г. повторно звернулася із аналогічним адвокатським запитом від 24 травня 2021 року.

У відповідь від 26 липня 2021 року банк повідомив, що у адвоката немає повноважень отримувати такі документи.

Крім того, листом від 02 серпня 2021 року філія - Одеське обласне управління

АТ «Ощадбанк» надала відповідь на заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2

від 30 червня 2021 року, в якій зазначено, що під час укладення договору було надано повний пакет документів, які стосуються кредитного договору

від 23 серпня 2007 року № 1870-н. Посилання заявників на статтю 11 Закону України «Про споживче кредитування» банк вважає необґрунтованим, оскільки дія цього Закону не розповсюджується на договори про споживчий кредит, надані в іноземній валюті, укладені до 10 червня 2017 року. Щодо розміру заборгованості перед АТ «Ощадбанк» зазначено, що рішенням Малиновського районного суду

м. Одеси від 17 жовтня 2013 року (справа № 521/12051/13-ц) було стягнуто на користь банку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитна заборгованість у загальному розмірі 102 435,04 доларів США, 4 717,44 грн, а також судовий збір у розмірі 3 219 грн, де вказано конкретно розмір та складові боргу (а. с. 61).

10 вересня 2021 року адвокат Таштанова О. Г. повторно звернулася до філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» із запитом, який отримано банком

23 вересня 2021 року, про надання: копії розрахунку заборгованості за договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н за весь час дії кредитного договору; копію додаткової угоди щодо надання згоди на підвищення процентної ставки за іпотечним кредитом від 23 серпня 2007 року № 1870-н; копію таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом

на 23 серпня 2007 року за договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н; копії квитанцій про сплату коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за іпотечним кредитним договором № 1870-н за весь час кредитування; копія таблиці руху коштів за іпотечним договором від 23 серпня 2007 року № 1870-н за весь час кредитування; копії договору про іпотечний кредит від 23 серпня 2007 року

№ 1870-н, копію договору поруки до № 1 до кредитного договору від 23 серпня 2007 року № 1870-н з усіма додатками до них; копії всіх інших документів, які стосуються наданого кредиту.

Листом від 28 вересня 2021 року начальник філії банку надав відповідь на адвокатський запит від 10 вересня 2021 року, зазначивши, що запитувана інформацію містить банківську таємницю, розкриття якої має обмеження, передбачені чинним законодавством України та враховуючи відсутність належним чином оформленого дозволу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розкриття банківської таємниці, банк не може задовольнити адвокатський запит від 10 вересня 2021 року (а. с. 28-29).

Крім того, листом від 22 листопада 2021 року начальником філії банку надано відповідь на адвокатський запит від 16 листопада 2021 року щодо надання інформації стосовно того, коли буде направлено відповідь на звернення про надання інформації про кредит. Повідомлено, що за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано обґрунтовану письмову відповідь листом від 02 серпня

2021 року (а. с. 62).

Листом від 25 січня 2022 року на адвокатський запит від 18 січня 2022 року

в. о. начальника філії банку відповів, що відповідна інформація була зазначена

в листі від 02 серпня 2021 року (а. с. 59).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник, у змісті уточненої касаційної скарги, зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

1) Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права

у подібних правовідносинах; 2) Апеляційним судом належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Таштанової О. Г., підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права

із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У цій справі позивачі, звертаючись до суду з позовом, відповідачем у справі визначили філію Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду про задоволення позову та відмовляючи в позові, зокрема, мотивував своє судове рішення тим, що позивачі пред`явили позовні вимоги до філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», тобто не до юридичної особи, так як філія не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність на території Одеської області від імені та в інтересах Банку, тобто АТ - «Ощадбанк».

Колегія суддів касаційного суду погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, проте зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального і процесуального права і розглянув спір по суті, а повинен був закрити провадження у справі.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем

і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава

(стаття 48 ЦПК України).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю

і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя

статті 95 ЦК України).

Від імені юридичної особи- філії як відокремленого підрозділу, створеної

на підставі положення, має право виступати керівник відокремленого підрозділу, який призначається юридичною особою. Між керівником юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу і юридичною особою, яка є засновником такого підрозділу, існують відносини представництва, і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи.

Тобто керівники юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу, які призначаються юридичною особою, що його створила, діють на підставі довіреності від імені юридичної особи (частина четверта статті 95 ЦК України).

Підставою видачі такої довіреності є акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії як відокремленого підрозділу або представництва.

У ЦК України не встановлено спеціальних вимог стосовно довіреності керівника відокремленого підрозділу. Довіреність керівника філії як відокремленого підрозділу має комплексний характер, у ній може бути вказано доручення

на виконання, у тому числі, процесуального представництва.Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже між керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи.

Ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої

статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Виходячи з результатів аналізу наведених норм права філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року

у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

від13 липня 2022 року у справі № 593/98/21 (провадження № 61-1444св22).

У цій справі встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

(ЄДРПО 00032129) зареєстрований як юридична особа 31 грудня 1991 року.

У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказано, зокрема, філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Згідно з Положенням, філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», здійснює свою діяльність від імені та в інтересах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» тощо.

Відповідно пункту 191 до СТАТУТУ акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261 (з відповідними змінами) відокремлені підрозділи Банку не мають статусу юридичної особи, діють від імені Банку на підставі положень про них, якими визначаються їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування. Положення про відокремлені підрозділи Банку та зміни до них затверджуються в порядку, визначеному цим Статутом. Реєстрація відокремлених підрозділів Банку здійснюється відповідно до вимог законодавства.

Отже, філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»не може бути відповідачем у цій справі.

Зі справи вбачається, що участь у справі приймала саме філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», надаючи позивачам відповіді, заперечення на позов. Представництво на участь у процесі здійснено від імені філії. При цьому позивачі, зокрема і в касаційній скарзі, наполягають на тому, що відповідачем у справі має бути філія Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» і до них має бути задоволено позов.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене судові рішення суду першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Таштанової Олени Георгіївни, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець