Справа № 182/5247/23
Провадження № 2/0182/626/2024
09.08.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору та звільнення від сплати аліментів, -
ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору та звільнення від сплати аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що 17.05.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно було укладено договор між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. Відповідно до п.1.2 Договору, постійним місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері. У разі зміни місця проживання дитини, контактних телефонів дитини та будь-яких інших обставин, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань батьком за цим договором, мати зобов`язувалась попереджувати батька у письмовій формі, шляхом направлення листа за місцем проживання батька, не пізніше одного місяця з моменту таких змін. Відповідно до п. 4 Договору, за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліментів, згідно судового наказу, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області № 182/1011/19 від 06.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця. Відповідно до п.5.2. Договору, за згодою сторін, в період дії договору, зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку. Оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо добровільного розірвання вище зазначеного договору, у ОСОБА_2 виникла необхідність у зверненні до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовними вимогами щодо розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. та звільнення від сплати аліментів. Так, 14 серпня 2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис № 360. 19 березня 2019 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розірвано. Під час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 . 06 березня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 182/1011/19 та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 13.02.2019 року і до повноліття дитини. Як вже зазначалось, 17.05.2019 року між позивачем та відповідачем добровільно було укладено договорі між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. 18.07.2019 року державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Даугвілою Анастасією Миколаївною відкрито виконавче провадження №59580294, за яким з ОСОБА_2 стягуються аліменти. На даний час у платника аліментів змінилось сімейне становище, так як неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наразі постійно проживає разом з батьком ОСОБА_2 з 17 липня 2022 року, що підтверджується актом про проживання від 15.09.2023 року. Таким чином, вважає, що відпали юридичні підстави для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини. Так, наразі, дитина повністю знаходяться на утриманні ОСОБА_2 , але з батька продовжують стягуватись та нараховуватись аліменти на утримання дитини, відповідно до судового наказу, виданого 06.03.2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 182/1011/19 на користь відповідача. А тому, з урахуванням зазначених обставин, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , змушений звернутись до суду та просить розірвати договор між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 13.02.2019 року і до повноліття дитини, які стягуються на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/1011/19 від 06.03.2019 року з 17.07.2022 року.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.39-40).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою її місця проживання та перебування, повернуся до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.42).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Як встановлено судом, 14 серпня 2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №360 та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8). 06 березня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 182/1011/19 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 13.02.2019 року і до повноліття дитини (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 17 липня 2022 року, ОСОБА_4 проживає разом з батьком - позивачем по справі, про що свідчать докази - довідки та акти, які були долучені до позовної заяви (а.с.17). Однак, всупереч всьому вищевикладеному, позивачу нараховуються аліменти на утримання дитини та здійснюється примусове стягнення.
Так, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Як вбачається з акту, складеного 15 вересня 2024 року Головою квартального комітету № 28, неповнолітня дитина ОСОБА_4 з 17 липня 2022 року і по теперішній час проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17), що також підтверджується підписами членів комісії.
Згідно вимог ч.2 ст.166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Згідно ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до положень ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи надані суду письмові докази, які мають істотне значення для даної справи, суддя вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки неповнолітня дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а тому суддя приходить до висновку, що у відповідача припинив існувати обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідачки, що в даному випадку дає підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача заявлена вимога щодо розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому суддя при вирішенні питання в цій частині, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.189 СК України, батьки мають право укласти догорів про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
На підставі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У відповідності до вимог ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що обставини, викладенні в позовній заяві в частині щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка з 17 липня 2022 року і по теперішній час проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , знайшли своє підтвердження та сумніву у суду не викликають, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.
Керуючись ст.180-182, 183 СК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору та звільнення від сплати аліментів - задовольнити.
Розірвати договорі між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, зареєстрований в реєстрі за № 2-467, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 13.02.2019 року і до повноліття дитини, які стягуються на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/1011/19 від 06.03.2019 року, з 17.07.2022 року.
Судовий наказ Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/1011/19 від 06.03.2019 року за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 13.02.2019 року - відкликати.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал