Справа № 308/5976/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Черйпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Турецької Євгенії Андріївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

03 квітня року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Турецької Є.А. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 09.06.2009р. між позивачем та відповідачем: було укладено шлюб, зареєстрований в Копичинецькій міській раді густинського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 28, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане відділом державної актів цивільного стану по Ужгородському району Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Шлюб було розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.05.2023р.

На даний час мати з сином у період війни проживають у Польщі. Син є дитиною з особливими потребами, оскільки має синдром Аспергера. Синдром Аспергера це одна з форм аутизму.

У Польщі дитина відвідує спеціалізований садок, який самостійно оплачує мати. Вартість садка за рік становить приблизно 2 538 злотих (25 000 грн.). це приблизно 2 100 грн щомісяця. Крім того, дитина постійно відвідує логопеда, психотерапевта та невролога. Лікування, оренда квартири, харчування, одяг, витрати на дорогу та оплата спеціалізованого садочка дитини здійснюється виключно позивачем. При цьому, відповідач більше двох років жодним чином не приймає участь у матеріальному забезпеченні малолітнього сина. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання неповнолітнього сина між ними не досягнуто.

Позивач вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

При цьому, відповідач є здоровим та працездатним, отримує дохід, інших утриманців немає, має нерухоме майно на праві власності, також має транспортний засіб. При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у визначеному нею розмірі - в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24 травня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовні вимоги визначає частково, просить призначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 5000 гривень. Зазначив, що цікавиться життям сина, останній періодично приїзжає до відповідача та перебуває на його утриманні.

10 червня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій остання зазначає, що станом на 23 травня 2024 року син отримав інвалідність і виросли витрати на його утримання. 18 квітня 2024 року ОСОБА_3 надано статус особи з інвалідністю, просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання 22 липня 2024 року:

- позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Турецька Є.А. подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у їх відсутності .

- відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву згідно з якою просить розгляд справи провести у його відсутності, та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 09.06.2009р. між позивачем та відповідачем: було укладено шлюб, зареєстрований в Копичинецькій міській раді густинського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 28, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане відділом державної актів цивільного стану по Ужгородському району Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Шлюб було розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.05.2023р.

Дитина проживає разом з позивачем у Польщі, що не заперечується відповідачем.

Також позивач, зазначає, що син є дитиною з особливими потребами, оскільки має синдром Аспергера. Синдром Аспергера це одна з форм аутизму.

Крім того, дитина постійно відвідує логопеда, психотерапевта та невролога. Лікування, оренда квартири, харчування, одяг, витрати на дорогу та оплата спеціалізованого садочка дитини здійснюється позивачем.

Відповідач позовні вимоги у заявленій позивачем сумі визнав.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Статтею 3 Конвенції. про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки на теперішній час малолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином.

Крім того позовні вимоги відповідач визнає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я відповідача, який є здоровим молодим працездатним чоловіком (ротилежного не доведено), можливість заробляти своєю працею на утримання дитини, крім того відповідач зазначає, що погоджується на виплату аліментів у розмірі зазначеному в позовній заяві.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, розмір аліментів в розмірі 10000 гривень які підлягають індексації відповідно до закону, щомісяця буде узгоджуватися з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини.

Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04 квітня 2024 року до повноліття дитини.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 247, 258 - 259, 264, 265, 289 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191, 192 СК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04 квітня 2024 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення про стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), місце проживання : АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Дегтяренко К.С.