Справа № 538/712/24
Провадження № 2/538/398/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2024 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Дугніст А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводської міської ради, третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Заводської міської ради і просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заводське, Миргородського району, Полтавської області є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк терміном в один місяць, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої входить право на житловий будинок з допоміжними господарчими побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 право власності на яке належало померлому згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 . Заповітом на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження, яким все майно, яке належатиме йому на день смерті, заповів своєму онукові ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному. Спадкоємцями майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які у встановлений законом термін подали до Другої лохвицької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом та дружина померлого ОСОБА_2 , яка має обов`язкову частку у спадщині, як спадкоємець, який на день смерті проживав із померлим. Інші спадкоємці, в т. ч. ті які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця та які подали заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на її б частку житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1 ), який належав чоловікові спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після якого ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом на обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України прийняла але своїх прав не оформила. На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована одна в АДРЕСА_1 . Від імені спадкодавця заповіти не складалися та не посвідчувалися.
У встановлені Цивільним кодексом терміни із заявою про прийняття спадщини вона не звернулася з огляду на стан здоров`я та карантинні обмеження, які були введені на на території держави в зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19. З метою оформлення своїх спадкових прав, у березні 2024 року вона звернулася до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її користь Свідоцтва про право на спадщину за законом після
смерті матері - ОСОБА_2 на 1/6 частку житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1 ) право на яке належало померлій. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що вона не прийняла спадщини після смерті матері, а також в зв`язку з тим, що вона не надала до нотаріальної контори документів, які підтверджують родинні відносини із ОСОБА_2 . Строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 пропущений нею через сукупність поважних та непереборних причин, а саме через карантинні обмеження, які були введені на території держави. Зазначає, що причиною пропуску терміну особистого звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було введення на території України карантинних обмежень в зв`язку з поширенням на території держави гострої респіраторної хвороби СOVID-19 установленням з 12 березня 2020 року карантиу. В подальшому дія карантину рішенням Уряду України періодично продовжувалася. На період дії карантину, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.
Ухвалою суду від 23.04.2024р. провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.06.2024 р. підготовче провадження у вказаній справі було закрито, і справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач Заводська міська рада в судове засідання явку представника не забезпечила, в клопотанні до суду просила справу слухати за відсутності представника, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням поданих позивачем документів.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності.
За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с. 7).
З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_3 і " ОСОБА_5 " (рос. мовою) уклали шлюб 29.12.1990 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " ОСОБА_6 " (а.с. 10).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.1993 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з жилого будинку, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно довідок Заводської міської ради від 25.01.2018 року та від 18.02.2024, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 28.01.1993 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , заданою адресою на деньт смерті ОСОБА_3 була зареєстрована ОСОБА_2 - дружина; ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.1994 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 13).
На випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження, яким все майно, яке належатиме йому на день смерті, заповів своєму онукові - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному, який 18.08.2017 посвідчений державним
нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори та який зареєстрований в реєстрі
за №1265 (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 (а.с. 12).
З свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_8 , батьками якої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 16).
Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.03.2024 року підтверджується, що прізвище чоловіка " ОСОБА_11 " власне ім`я, по батькові " ОСОБА_12 ", прізвище дружини до реєстрації шлюбу зазначено як " ОСОБА_13 ", власне ім`я, по батькові " ОСОБА_14 ", а прізвище після реєстрації шлюбу " ОСОБА_11 ", актовий запис № 250, складений 09 вересня 1995 р., Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с.17).
Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , 12.11.2002 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , прізвище обох з подружжя після реєстрації шлюбу " ОСОБА_17 " (а.с. 18).
В.о. державного нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори в порядку заміщення, державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2024 р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 на 1/6 (одну шосту) частку у спадщині на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ), що належав ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого за законом на обов`язкову частку у спадщині на підставі статті 1241 Цивільного кодексу України була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки ОСОБА_1 не прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а також не надала документи, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем (а.с. 19-20).
На запит суду, в.о. завідувача Другої Лохвицької державної нотаріальної контори Бобир О. від 27.05.2024р. надала відповідь на запит, інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до яких встановлено, щ оу Другій лохвицькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 19 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Від його імені державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотарі контори Вітер Л.О. 18.08.2017 року за реєстровим № 1265 посвідчений заповіт, яким усе належне йому майно він заповів онукові ОСОБА_18 та ОСОБА_1 . Спадкоємці, призначені заповітом, спадщину прийняли.
Факт родинних відносин ОСОБА_19 онука спадкодавця доведено, факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем відсутній. Дружина спадкодавця ОСОБА_2 спадкоємець за законом обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом шести місяців з дня його смерті не заявила про відмову від неї. Діти спадкодавця: ОСОБА_20 та ОСОБА_21 спадкоємці за законом, спадщину не прийняли. Відповідно до ст. 1270 ЦК України після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не прийняв. Спадкова справа після її смерті не заведена. Від імені ОСОБА_2 заповіти не посвідчувались (а.с. 42-46).
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, ОСОБА_2 одружилася зі своїм чоловіком ОСОБА_22 та отримала по одруженню прізвище « ОСОБА_6 », до шлюбу прізвище матері позивача було « ОСОБА_13 ». Проте у свідоцтві про народження позивача від 12.09.1975 року прізвище матері та дитини зазначено як « ОСОБА_23 ». В подальшому прізвище позивача (до одруження) вказувалося як « ОСОБА_13 ». З вказаних документів можна зробити висновок, що вказані орфографічні помилки у прізвищі « ОСОБА_13 » були допущені посадовими особами державних органів при перекладі прізвища батька позивача ОСОБА_24 , який народився на території РСФСР. Проте з огляду на правила словникового перекладу термінів з російської на українську мову прізвище « ОСОБА_25 » перекладається як « ОСОБА_13 ». Тобто, саме неправильне застосування норм правопису привело до помилок у офіційних документах позивача.
Суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заводське, Миргородського району, Полтавської області є матір`ю ОСОБА_1 , розумних сумнівів щодо цього у суду немає.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Що стосується позовної вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частини 1, 3 ЦК України статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1269, частина 1 статті 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1статті 1272 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Такий правовий висновок висловив Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26.09.2019 р. у справі № 565/1145/17.
Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні запроваджено карантин.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України продовжено дію карантину, встановленого вказаними постановами Кабінету Міністрів України. В подальшому карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 30 квітня 2021 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2021 року № 405 карантин продовжено до 30 червня 2021 року.
Отже, обставини справи свідчать, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку із встановленням карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів через значне поширення СOVID-19, такі причини пропуску строку суд трактує як поважні та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на той час для позивача на вчинення цих дій.
Враховуючи, поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Заводської міської ради, третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заводське, Миргородського району, Полтавської області є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк терміном в один місяць, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 05 липня 2024 р.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота