Постанова

Іменем України

24 червня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/10939/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 березня 2024 року

в складі судді Романишеної І. П.

у цивільній справі №761/2678/23 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2»

до ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

про стягнення орендної плати та неустойки,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» (далі - ТОВ «КПМК-2») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, у якому посилаючись на невиконання умов договору оренди відповідачем, представник позивача, з урахуванням зміни предмету позову просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КПМК-2» орендну плату за період з 01.09.2022 по 11.10.2022 у розмірі 29 806,45 грн та неустойку за період з 14.10.2022 по 23.01.2023 у розмірі 146 193,55 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 25.05.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір оренди приміщення АДРЕСА_1, на яке в подальшому позивач набув права власності на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 29.08.2022.

Позивач вказував, що повідомив відповідача про зміну власника приміщень та роз`яснив необхідність сплати орендної плати в подальшому на його користь. Проте, відповідачем орендна плата за вересень та майже половину жовтня 2022 року не вносилась, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 29 806,45 грн, а також у зв`язку із неповерненням приміщення позивачу відповідачем до дати звернення до суду з позовом, нарахував неустойку у розмірі 146 193,55 грн, що разом складає суму 176 000,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач подала до суду відзив, у якому остання зазначала, що матеріали справи не містять доказів що її належного повідомлення про зміну власника приміщення та позивачем не враховано орендну плату за останній місяць оренди, яка було здійснена на користь ОСОБА_2 . При цьому вона у середині жовтня 2022 року звільнила спірне приміщення, однак позивач не приймав спірне приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції проігноровано її клопотання про виклик свідків, які заявлялися на підтвердження обставин звільнення нею спірного приміщення у середині жовтня 2022 року.

Також зазначала, що суд не звернув уваги на те. що позивач у відправленні вимоги від 29.09.2022 зазначив номер телефону, що їй не належить, а відтак вона не отримувала і не могла отримати такої вимоги про припинення дії договору оренди.

Також вважала, що позивач не довів обставини, коли саме відповідач звільнила спірне приміщення, адже не надав жодного доказу, що він звертався до відповідачки стосовно передачі йому вказаного приміщення.

Надані позивачем акти не доступу до приміщення штучно створені відповідачам, і подані з пропуском строку, адже долучені не до відповіді на відзив, а до заяви про зміну предмету позову.

За вказаних обставин, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлена про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 20.11.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 228, 231, 247, 250).

Позивач належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 20.03.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 229, 232).

Третя особа - ОСОБА_2 також належним чином повідомлена про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 20.03.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 230, 248-249).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

25.05.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір оренди приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалася передати ОСОБА_1 , а остання зобов`язалася прийняти у строкове платне користування приміщення для роботи та майно за адресою: АДРЕСА_1 (пункти 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до пункту 1.3. договору орендар зобов`язався прийняти зазначене приміщення, своєчасно сплачувати орендну плату і комунальні послуги та після припинення цього договору повернути приміщення та майно, яке заходиться в ньому орендодавцю в стані, відповідно до стану на момент підписання цього договору.

Строк оренди приміщення починається з дати підписання акта приймання-передачі відповідно до пункту 2.1. договору та спливає 25 квітня 2024 року (включно) (пункт 5.2. договору).

Згідно пункту 5.3. договору договір припиняється в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з наступних підстав: а) за згодою сторін, вчиненою у письмовій формі; б) закінчення строку оренди та повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором; в) знищення приміщення (пожежа, землетрус, вибух та ін.) або таке пошкодження приміщення, що унеможливлює його нормальне використання орендарем відповідно до умов договору; г) розірвання договору за рішенням суду; д) з інших підстав, передбачених чинним законодавством України; е) на вимогу орендодавця у разі несплати орендної плати та, або платежів за комунальні та інші послуги орендарем протягом місяця - через 10 днів з моменту надіслання орендодавцем такої вимоги; ж) у випадку невиконання орендарем обов`язку з перерахування орендної плати в строки, передбачені пунктом 6.3. цього договору; з) дія договору припиняється за згодою сторін, вчиненою у письмовій формі, за умови попередження про це заінтересованою стороною іншу сторону не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати припинення.

Відповідно до пункту 5.4. договору протягом 2 (двох) календарних днів після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний повернути приміщення орендодавцю, а орендодавець зобов`язаний прийняти його на підставі акта повернення, який підписується сторонами.

Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення приміщення, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення (пункт 5.7. договору).

У відповідності до пункту 6.1.1. договору згідно з умовами, перший рік оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату за користування приміщенням у розмірі 22000,00 грн за один повний календарний місяць оренди (ПДВ не нараховується), другий та послідуючі роки, але після закінчення карантину 25000,00 грн за один повний календарний місяць оренди (ПДВ не нараховується).

Згідно пункту 6.4. орендна плата сплачується у національній валюті України у вигляді авансових внесків за один місяць 25 числа кожного місяця. Якщо орендар закінчить експлуатацію наданих приміщень у неповний місяць, плата розподіляється пропорційно. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Факт приймання - передачі приміщення АДРЕСА_1 сторонами договору підтверджено актом приймання-передачі орендованого приміщення від 25 травня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі №761/35482/18-ц приміщення АДРЕСА_1 витребувано з чужого незаконного володіння та повернуто у власність позивача.

З копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308633438 від 31 серпня 2022 року вбачається, що ТОВ «КПМК-2» належить на праві приватної власності група приміщень АДРЕСА_1 , на підставі договору міни №2242 від 07 серпня 2009 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі №761/35482/18.

Судом встановлено, що позивач 30 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку направив на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих.№037/1 від 29 вересня 2022 року, в якому вимагав від останньої вважати припиненим договір оренди приміщення від 25 травня 2021 року з 11 жовтня 2022 року (через 10 днів після надсилання цієї вимоги); в період з 11 по 13 жовтня 2022 року здійснити повернення приміщення АДРЕСА_1 власнику цих приміщень - ТОВ «КПМК-2»; здійснити оплату на користь ТОВ «КПМК-2» за весь час фактичного користування приміщенням (з 01 вересня 2022 року по дату його повернення), а також роз`яснено, що в разі неповернення приміщень їх власнику до 13 жовтня 2022 року, після цієї дати Товариство змушене буде вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати.

Наказом генерального директора ТОВ «КПМК-2» №51 від 06.10.2022 року "Про прийняття приміщення з оренди та проведення інвентаризації" утворено комісію у складі трьох осіб: генерального директора ОСОБА_4 ; заступника генерального директора ОСОБА_5 ; інженера ОСОБА_6 .

Вказаним наказом доручено комісії наступні завдання:

- здійснити прийняття приміщення з орендного користування;

- провести інвентаризацію приміщення в строк до 13.10.2022 року;

- за результатом роботи комісії скласти відповідний акт.

11.10.2022 року та 13.10.2022 року комісією складено відповідні акти, відповідно до яких комісією, при прибутті за адресою розташування нежитлового приміщення було встановлено, що двері приміщення зачинені на ключ, дзвінок спрацьовує, але ніхто не відчиняє двері, прийняти приміщення від ОСОБА_1 з орендного користування неможливо, оскільки доступ до нього відсутній, причини відсутності орендаря невідомо.

У акті від 13.10.2022 року додатково зазначено, що ключів від приміщення ОСОБА_1 не передавала, технічний стан приміщення невідомий, провести інвентаризацію приміщення також неможливо.

14 грудня 2022 року позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача вимогу щодо негайного повернення приміщення та сплати орендної плати від 09 грудня 2022 року за вих.№052/1, в якій останній вимагав від відповідача негайно в термін до 31 грудня 2022 року здійснити повернення приміщення АДРЕСА_1 власнику цих приміщень - ТОВ «КПМК-2», яке утримується без законних на те підстав; сплатити орендну плату за вересень та половину жовтня 2022 року у розмірі 33 000,00 грн, а також неустойку за час прострочення повернення приміщення за 2,5 місяці у розмірі 110 000,00 грн., загалом 143 000,00 грн.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те. що позивач набув право на отримання орендної плати за договором оренди від 25.05.2021, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з огляду на те, що державна реєстрація 29.08.2022 року за позивачем права власності на групу приміщень АДРЕСА_1 , яке виступає об`єктом оренди, є підставою для переходу до нового власника прав орендодавця, і такий перехід не припиняє автоматично права відповідача, як орендаря, на користування приміщенням за договором оренди.

Факт передачі та прийняття в оренду вказаного вище нежитлового приміщення відповідачем підтверджується актом приймання-передавання орендованого приміщення, який є додатком до договору оренди від 25 травня 2021 року.

30 вересня 2022 року позивач направив на адресу відповідача лист з повідомленням про необхідність сплати орендної плати та про припинення дії договору оренди відповідно до підпункту «е» пункту 5.3. договору (несплата орендної плати та, або платежів за комунальні та інші послуги) та просив відповідача в період з 11 по 13 жовтня 2022 року здійснити повернення нежитлового приміщення.

Отже суд дійшов вірного висновку про те, що строк дії договору припинився 11.10.2022, унаслідок чого у відповідача виник обов`язок повернути позивачу орендоване приміщення у передбаченому договором порядку шляхом підписання акта приймання-передачі приміщення та сплати орендну плату у відповідності до умов договору.

Разом з тим, судом установлено, що відповідач не сплачувала орендну плату за користування приміщенням та продовжувала користуватися спірним нежитловим приміщенням. Протилежного стороною відповідача не доведено належними, достовірними та достатніми доказами, при цьому, у відзиві стверджено, що приміщення було звільнено в середині жовтня 2022 року, однак жодного доказу матеріали справи не містять, в той час як у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач має обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Так, за умовами договору повернення приміщення передбачено оформленням акту приймання-передачі приміщення та сплати орендної плату у відповідності до умов договору.

Однак матеріали справи не містять даного документу. А посилання скаржника на те, що умовами договору не передбачено складання відповідного акту є помилковими. Більше того, умови договору оренди передбачають, що у випадках не передбачених договором сторони керуються чинним законодавством, а ч. 2 ст. 795 ЦК України передбачено, що повернення приміщення оформлюється відповідним документом.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач ігнорував пропозиції ОСОБА_1 стосовно повернення приміщення, адже матеріали справи не містять докази на підтвердження таких доводів скаржника. Більше того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 зверталася до позивача із відповідними пропозиціями щодо повернення приміщення, надсилання акту для підписання, тощо, а тому відсутні підстави вважати що позивач ігнорував пропозиції, адже матеріалами справи не підтверджено наявності таких пропозицій від ОСОБА_1 .

З тих же підстав колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо свідків у справі, яких вона просила викликати та допитати. Як вбачається із клопотання, ОСОБА_1 просила допитати ряд свідків, які б підтвердили обставини звільнення нею приміщення 11 жовтня 2022 року, однак за встановлених вище обставин, належним доказом звільнення приміщення є саме акт здачі приймання приміщення, а не показання свідків, тому такі доводи не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, щодо відхилення доводів ОСОБА_1 , що при укладанні договору оренди сплатила місячну плату за останній місяць, оскільки жодного розрахункового документа матеріали справи не містять.

Також позивач стверджувала про те, що їй не було відомо про зміну орендодавця, однак доказів сплати за користування приміщенням попередньому орендодавцю ОСОБА_1 не надала.

Свою необізнаність щодо зміни власника приміщення та вимоги щодо розірвання договору та звільнення приміщення відповідач мотивувала, тим, що у поштовому відправленні за номером №7415 від 30.09.2022 згідно опису якого направлялася вимога від 29.09.2022, зазначено номер телефону, який їй не належить, а саме: НОМЕР_2, замість належного їй НОМЕР_1.

Разом з тим, позивач на спростування таких доводів надав роздруківку із сайту Укрпошти, з якої вбачається, що відправленні за номером №7415 вручено ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 .

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що вимогу про негайне повернення приміщення та сплати орендної плати від 09.12.2022 було відправлено 14.12.2022 за НОМЕР_3 і зазначено номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 , який нею визнано, як їй належний. З роздруківки із сайту Укрпошти, з якої вбачається, що відправленні за номером НОМЕР_3 вручено ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 .

З огляду на наведене суд першої інстанції вірно встановив обставини, щодо обізнаності ОСОБА_1 про зміну орендодавця та невиконання умов договору оренди, а тому дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі позивач.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська