Дата документу 10.07.2024 Справа № 310/1626/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/1626/20 Головуючий у 1 інстанції Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/807/1394/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, боржник ОСОБА_2 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», про видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернулась приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року заяву про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що заявником не зазначено нових підстав для звернення з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та, відповідно, відсутні підстави вважати, що заявник зловживає своїми процесуальними правами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 310/1626/20 (провадження № 6/331/382/2023) за заявою ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «Глобал Спліт», боржник: ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, в якій просила видати дублікат виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.04.2020 року у цивільній справі № 310/1626/20 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» суми заборгованості за кредитним договором № IKAPNABG.5006.001 від 05.04.2011 року у розмірі 163965,95 грн.

При цьому, у вказаній заяві приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. виклала підстави та обставини її подання, які є аналогічними підставам та обставинам, які викладені нею ж у аналогічній заяві, яка надійшла до суду через систему «Електронний суд» 14.05.2024 року.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2023 року по справі № 310/1626/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «Глобал Спліт», боржник: ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа - відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2023 року по справі № 310/1626/20 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. залишено без задоволення; ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2023 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.05.2024 року по справі № 310/1626/20 касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. залишено без задоволення; ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29.11.2023 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції керувався тим, що приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., достовірно знаючи, що нею раніше подавалася заява про видачу дубліку виконавчого документа у цивільній справі № 310/1626/20, у задоволенні якої ухвалою суду було відмовлено, тобто є вирішеною по суті, знову звернулася до суду з аналогічною заявою, при цьому будь-яких інших підстав або нових обставин, які не були зазначені у заяві, за якою вже прийнято рішення, не вказала. Окрім цього, суд першої інстанції посилався на п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України, вказуючи, що повторне звернення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документа у цивільній справі № 310/1626/20, після звернення до суду з аналогічною заявою, яка була розглянута судом та за результатами цього розгляду прийняте рішення,

без зазначення будь-яких інших підстав або нових обставин її подання до суду, свідчить про зловживання приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. своїми процесуальними правами.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам процесуального закону не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі №488/3753/17-ц зазначила, що висновок колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що вимоги статті 186 ЦПК України (тотожність вимог/спору) передбачена тільки для позовного провадження є неправильним, оскільки зазначена норма права застосовується і в інших видах судового провадження та стадіях процесу, а саме у наказаному

провадженні, в окремому провадженні, а також при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, підтвердженням чого є численна судова практика і відповідні роз`яснення постанов пленумів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, які, незважаючи на набрання чинності нової редакції ЦПК України, не втратили своєї актуальності та релевантності.

Зокрема, відповідні роз`яснення надані судам: у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України у період дії ЦПК України 1963 року від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження; у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах; у пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2020 року № 3 (з відповідними змінами) Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби; у пунктах 6-1, 9.7, 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 (з відповідними змінами) Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України; у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (з відповідними змінами) Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення; у пунктах 5, 6, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що розділ VI ЦПК України, який врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням

судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте це не повинні бути тотожні й аналогічні подання (заяви), які вже судом вирішені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 червня 2020 року № 2-19/12 зазначив, що в оцінці правомірності оскаржуваних судових рішень щодо наявності підстав для закриття провадження у справі Верховний Суд виходить з того, що відповідне провадження, розпочате за заявою про видачу дубліката виконавчого документа, не може бути закрите з тих підстав, що раніше виконавець вже звертався з аналогічних процесуальним клопотанням, яке було вирішено судом. Подібне звернення до суду та його вирішення судом не перешкоджають процесуально заінтересованій особі повторно звернутися до суду з таким самим клопотанням.

Таким чином, повторне звернення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа в розумінні процесуального закону не є зловживанням процесуальними правами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2024 року.

Головуючий

Судді: