КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/3607/22

номер провадження №22-ц/824/4323/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року /суддя Ольшевська І.О./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та стягнення 3% річних та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва за позовом до ОСОБА_5 та просило стягнути на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 36 596,25 грн., 3% річних у розмірі 1 057,30 грн., інфляційні витрати в розмірі 3 097,14 грн., а також судовий збір у сумі 2 481,00 грн.

Ухвалою суду від 17.03.2023 р. клопотання позивача про заміну належного відповідача задоволено та замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 36 596,25 (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто шість грн. 25 коп.) грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 057,30 (одна тисяча п`ятдесят сім грн. 30 коп.) грн. 3% річних, 3 097,14 (три тисячі дев`яносто сім грн. 14 коп.) грн. інфляційних витрат, 2 481,00 (одна тисяча чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.) грн. судового збору./а.с. 121-126/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, відмовити у задоволення вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, зменшити розмір стягнення основної суми до 12456,22 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач зазначає необґрунтовані та нічим не підтверджені великі обсяги споживання та об`єми нарахування; виокремлює різні послуги без розкриття їх вартості та порядку розрахунку; не враховує 50% пільги, що мають відповідачі № 1,3 (постраждалі від Чорнобильської катастрофи 2 категорії); дані з інформацією щодо нарахованого боргу є загальні і не містять належних розрахунків.

Наголошувала на процесуальних порушеннях, зокрема, суд першої інстанції так і не залучив до справи адвоката Литвина В.М., в якості представника ОСОБА_1 та не надав доступу до електронної справи №752/3607/22 в підсистемі «Електронний суд», чим порушив право відповідача №2 передбачене ч.2 ст.15, ст. 58, ст. 64 ЦПК України та конституційне право кожної особи на професійну правничу допомогу у суді. На підтвердження встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку відповідачів надала наряд-завдання №1798 від 16.09.2020 на технічне обслуговування вузлів обліку води, де вказано тип приладу та дату останньої повірки 01.09.2016 р. Позивач мав право нарахувати та стягнути за заявлений період з жовтня 2019 р. по грудень 2021 (25 місяців) за послуги ХВ, ВХВ та ВГВ 12456,22 грн, а не заявлені позивачем 36596,25 грн, про що надала розрахунки в апеляційній скарзі. Також вказувала на те, що за відсутності доказу направляння вимоги кредитором до моменту звернення до суду на адресу боржників, судом першої інстанції було незаконно задоволено позовну вимогу щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки судом першої інстанції було неправильно розтлумачено норму ст. 625 ЦК України, тобто має місце неправильне застосування норми матеріального права.

Представник ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» Ю. Карандюк звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказувала, що з 01 жовтня 2019 року впроваджена в Україні монетизація пільг на оплату житлово- комунальних послуг. Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг за позовний період у грошовій формі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №373. Крім того, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. У зв`язку з тим, що за вищевказаною адресою встановлено будинковий засіб обліку води, він повірений та працюючий, нарахування за нормативами (нормами) споживання є недопустимим. Відповідачі щомісячно отримували рахунки до сплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення де були зазначені обсяги, тарифи та суми до сплати, однак жоден з них взагалі не сплачував за спожиті послуги. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідачів до позивача з приводу обсягу нарахування наданих послуг або проведення перерахунку. Тобто, жоден з відповідачів не заперечував щодо виставлених сум до сплати за надані послуги. На квартиру АДРЕСА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , по якому нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводилися, як для квартири, яка не обладнана засобами обліку води на 8 (вісім) осіб. Також вказувала, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідачі про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 05.08.2014 року в газеті "Хрещатик" №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг - послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач взяв на себе зобов`язання з надання відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених Договором.

Згідно до п. 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення та Договору в газеті, на адресу позивача жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст.ст. 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якими встановлені обов`язки споживачів та надавачів послуг.

Так, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону).

Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинних на спірний період правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Крім того, відповідно до п. 11 вказаних Правил плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачам послуги з постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , отже, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, що також підтверджується доводами апеляційної скарги.

Відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг, з огляду на що в них виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача склала 36 596,25 грн. за період з 01.10.2019 р. по 31.12.2021 р.

Контррозрахунку суми заборгованості відповідачі суду першої інстанції не надали.

Відсутні такі розрахунки і в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що не було враховано субсидії та наявності лічильника, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що з жовтня 2029 року субсидія монетизована і виплачується за заявою отримувача коштами і ніяк не враховується при нарахуванні виконавцем послуги. Повірка лічильника, як зазначає сама апелянт востаннє відбувалась у 2016 році, при тому, що згідно нормам ст. 17 ЗУ "Про метрологію та метрологічну діяльність" повірку лічильників гарячої та холодної води власник будинку зобов`язаний здійснювати з регулярністю один раз на чотири роки.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 1 057,30 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 097,14 грн.

Доводи апеляційної скарги про позбавлення права на захист, апеляційний суд відхиляє, оскільки судові повістки відправлялись за правильною адресою, представник ОСОБА_1 - Литвин В.М. через систему «Електронний суд» подавав відзив на позов, що міститься у матеріалах справи, що як вбачається в рішення суду першої інстанції, повністю судом врахований.

Крім того, відповідачі щомісячно отримували рахунки до сплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення де були зазначені обсяги, тарифи та суми до сплати. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідачів до позивача з приводу обсягу нарахування наданих послуг або проведення перерахунку. Тобто, жоден з відповідачів не заперечував щодо виставлених сум до сплати за надані послуги. На квартиру АДРЕСА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , по якому нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводилися, як для квартири, яка не обладнана засобами обліку води на 8 (вісім) осіб.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: