Справа № 229/2169/24
Провадження № 2/229/1135/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І.

секретар Бондаренко АС.

За участю позивача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те ,що вона , ОСОБА_1 , перебуває із відповідачем, ОСОБА_2 , в зареєстрованому шлюбі. Їх із відповідачем шлюб було зареєстровано 05 грудня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 374 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . З серпня 2022 року вони із відповідачем мешкають окремо, а шлюб між нами, носить формальний характер, у зв`язку із чим, вона звертається до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою про розірвання шлюбу.

За часів перебування в шлюбі, вони разом із відповідачем придбали квартиру, в якій проживала наша сім`я. Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем.

Зокрема 22 серпня 2012 року на підставі договору купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу, ОСОБА_3 , та зареєстровано в реєстрі за номером 914, - нами було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Реєстрація правочину, в Державному реєстрі правочинів, відбулася 22 серпня 2012 року, за номером 5164539, № витягу 11738486.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно відбулася 10 вересня 2012 року за номером 19478020, номер запису: 20315 в книзі: 71. Номер витягу про державну реєстрацію прав: 35436252.

На час купівлі квартири, згідно звіту про незалежну експертну вартість від 22.08.2012р., загальна вартість квартири становила 79 133грн.00коп.

Для купівлі квартири, нею було надано особисті грошові кошти, що не належали до коштів спільної власності подружжя, кількість яких становила більшу частину вартості квартири.

Спільних дітей вони із відповідачем не мають.

В квітні 2020 року в їх сім`ю було передано дитину позбавлену батьківського піклування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під її опікою і виховується в її сім`ї.

Вона не має іншого житла, окрім квартири, що була придбана у шлюбі із відповідачем, тому спірна квартира, є єдиним житлом, де ми із дитиною можемо проживати після розірвання шлюбу із відповідачем.

Окрім спірної квартири, що придбана в шлюбі, відповідач має інше житло, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 1/3 частина зазначеної квартири належала ОСОБА_2 на праві власності, що було набуто внаслідок приватизації житла, а 2/3 частини квартири, відповідач успадкував від своїх батьків.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вони із відповідачем обговорювали поділ спільно набутої квартири. При цьому відповідач стверджував, що не має намірів претендувати на квартиру, оскільки вважає, що квартира має залишитися їй із дитиною.

Разом з тим, право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 , а відповідач не вважає за потрібне здійснити перереєстрацію права власності на квартиру на її ім`я.

Таким чином, відповідач погоджується на те, аби квартира перебувала в її користуванні, натомість право власності на квартиру залишатиметься зареєстрованим за відповідачем.

На теперішній час вона перебуває за межами України, в Чеській Республіці. Через наявну небезпеку для життя, насамперед для життя малолітньої дитини, яку вона виховує, вона не вважає за можливе повертатися в Україну до припинення дії воєнного стану.

Зазначені обставини також виключають можливість укладення угоди про поділ спільного майна подружжя, оскільки така угода має бути посвідчена нотаріально, за обов`язкової присутності сторін.

Хоча влни із відповідачем дійшли певної згоди, щодо залишення у моїй особистій власності квартири, яка була придбана за часів нашого шлюбу, нотаріально посвідчити нашу домовленість наразі немає можливості.

Разом з тим, відповідач також не виявляє заінтересованості в тому, аби право на квартиру було зареєстровано на її ім`я.

Для того, аби на майбутнє у нас із відповідачем не виникало непорозуміння і конфліктів з приводу поділу спільно набутої в шлюбі квартири, вважаю за доцільне звернутися до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, аби вирішити це питання своєчасно, що сприятиме збереженню добрих стосунків між мною і відповідачем в подальшому.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України),.

Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Також варто враховувати правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, при поділі майна, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються паспортом та РНОКПП позивача; паспортом та РНОКПП відповідача; свідоцтвом про шлюб; договором купівлі-продажу квартири від 22.08.2012р.; Витягом з державного реєстру правочинів; Витягом про державну реєстрацію прав; технічним паспортом на квартиру. Оригінали документів, окрім паспорту відповідача, знаходяться у позивача.

На виконання вимог п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, повідомляю, що судові витрати за цим позовом складаються із судового збору, який сплачений, за подання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, у відсотковому співвідношенні до ціни позову.

Відповідно до вимог ст. 176 ЦПК України, - ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Інших витрат не очікується.

На виконання вимог п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України, я підтверджую, що мною не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами статей 60,70,71 СК України, статтями 316, 317, 319 ЦК України, прошу:

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,6 кв.м., в тому числі житловою площею 39,1 кв.м.

Розглянути справу за моїм позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, - без моєї присутності.

Позивач до судового засідання не з`явилась ,про час та дату розгляду справи її було повідомлено належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився ,про ас та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином ,надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив ,що позов визнає у повному обсязі.

Дослідив матеріали справи суд встанови наступні обставини .

ОСОБА_1 , перебуває із відповідачем, ОСОБА_2 , в зареєстрованому шлюбі.

Шлюб між сторонами було зареєстровано 05 грудня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 374 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

З серпня 2022 року позивач із відповідачем мешкають окремо, а шлюб між нами, носить формальний характер як вбачається з позовної заяви.

За часів перебування в шлюбі, було придбано квартиру, в якій проживала їх сім`я. Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем.

22 серпня 2012 року на підставі договору купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу, ОСОБА_3 , та зареєстровано в реєстрі за номером 914, - сторонами було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Реєстрація правочину, в Державному реєстрі правочинів, відбулася 22 серпня 2012 року, за номером 5164539, № витягу 11738486.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно відбулася 10 вересня 2012 року за номером 19478020, номер запису: 20315 в книзі: 71. Номер витягу про державну реєстрацію прав: 35436252.

На час купівлі квартири, згідно звіту про незалежну експертну вартість від 22.08.2012р., загальна вартість квартири становила 79 133грн.00коп.

Для купівлі квартири , як вбачається з пояснень позивача викладених у позовній заяві позивачем було надано особисті грошові кошти, що не належали до коштів спільної власності подружжя, кількість яких становила більшу частину вартості квартири.

Спільних дітей позивач із відповідачем не мають.

В квітні 2020 року в сім`ю позивача було передано дитину позбавлену батьківського піклування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під опікою позивача і виховується в її сім`ї.

Окрім спірної квартири, що придбана в шлюбі, відповідач має інше житло, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 1/3 частина зазначеної квартири належала ОСОБА_2 на праві власності, що було набуто внаслідок приватизації житла, а 2/3 частини квартири, відповідач успадкував від своїх батьків.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи , що сторони погодились про поділ майна ,про що свідчить заява відповідача ,про визнання позову , на підставі вимог ст.71 СК України суд приходить до висновку ,що позов слід задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,6 кв.м., в тому числі житловою площею 39,1 кв.м.

На підставі викладеного і керуючись ст. 260-265 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задовольнити. В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,6 кв.м., в тому числі житловою площею 39,1 кв.м

Рішення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

У повному обсязі рішення виготовлено 05.07.2024 року.

Суддя Л.І.Хомченко

09 липня 2024 р.