Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 523/8261/24

Номер провадження: 2-о/511/88/24

"08" липня 2024 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С. І. ,розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрація Одеської міської ради звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що на його утриманні знаходиться неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Необхідність встановлення цього факту мотивує тим, що відповідне рішення суду йому потрібне для того, щоб отримати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та забезпечити інтереси дитини, оскільки в не мають самостійного доходу. Матір`ю неповнолітнього є дружина заявника - ОСОБА_2 Син народжений нею від попереднього шлюбу з ОСОБА_4 , який участі у вихованні та утриманні свого неповнолітнього сина не приймає, аліментів не сплачує ( наявність заборгованості по аліментах).

Справа перебувала в провадженні Суворовського районного суду м. Одеса.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеса від 21.05.2024 року передано справу на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 02.07.2024 року була розподілена в провадження судді Гринчак С.І.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду, суд вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження за цією заявою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що висловлювання «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовних вимог, які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядатися судами (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у пункті 66 постанови від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, у пункті 59 постанови від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц, у пункті 37 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, але він не є вичерпним.

Факт, який просить підтвердити ОСОБА_1 , пов`язаний саме з необхідністю отримати підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (тобто, рішення суду як підставу). Отже, цей факт аж ніяк не пов`язаний з реалізацією його цивільних прав та обов`язків заявника в сімейних правовідносинах.

Обов`язок щодо проходження військової служби є конституційним обов`язком громадянина України. Тому за можливими правовими наслідками ця заява стосується лише сфери публічно-правових відносин (звільнення від проходження військової служби).

Згідно з ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Однак зазначена підстава не підтверджується шляхом визнання цього факту в судовому порядку. Така підстава має місце, коли батьківство чи материнство підтверджено відповідним свідоцтвом про народження дитини. Тобто, факт утримання трьох і більше дітей віком до 18 років не може встановлюватись будь-якими іншими обставинами, зокрема, у разі, коли дитина батьком якої є одна особа, проживає з матір`ю та особою яка є наразі чоловіком матері цієї дитини, а біологічний батько дитини проживає окремо та не утримує її.

У справах про встановлення судом фактів, ключовим є те, що саме конкретний факт має юридичне значення, а мета його встановлення тут має другорядне значення. Але і факт, і мета його встановлення мають випливати з однієї сфери правовідносин. Тобто, не будь-який факт підлягає встановленню лише тому, що такий випадково наявний у заявника і підходить йому для якоїсь його мети, яку собі ставить заявник.

Встановлення судом самого факту утримання особою дитини, батьком якої він не являється, не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( позбавлення батьківських прав тощо).

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт перебування на утриманні чоловіка дітей його дружини від попереднього шлюбу.

Такому факту надається оцінка в рішенні суду виключно в разі вирішення питання щодо усиновлення, і в таких справах цей факт є беззаперечним (окремому встановленню в судовому порядку не підлягає).

В першу чергу суд відзначає, що заявник не є біологічним батьком дитини.

Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України. Водночас обставини про які він стверджує, можуть заперечуватись в сфері сімейних правовідносин в першу чергу біологічним батьком дитини, як заінтересованою особою. Те, що заявник зазначає, що мати дитини не отримує аліменти ( наявність заборгованості по аліментах) , а його батько наразі не бере участь у житті дитини, є проблемою матері. Тобто, ці обставини є оспорюваними і то в межах спору чи про позбавлення батьківських прав чи про стягнення заборгованості по аліментах, чи про усиновлення.

З протилежної сторони, ОСОБА_1 очевидно не має метою вирішення цього питання в сфері сімейних правовідносин. Його метою є інше - звільнення від проходження військової служби. При тому, що дитина не є його рідним сином, а шлюб з матір`ю дитини укладено 15.01.2022 року.

Таким чином, заява про встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітньої дитини взагалі не підлягає розгляду в порядку цивільного загального чи окремого провадження, як окремий факт, який повинен встановлюватись судами.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ССуддя: С. І. Гринчак