Провадження № 2/470/85/24
Справа № 470/166/24
04 липня 2024 року смт Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Орлової С.Ф.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Терлецької Т.О., секретаря судового засідання Ляшенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,
06 березня 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідачки, у якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,2 га, яка розташована на території Висунської сільської ради та житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . За життя мати склала заповіт, посвідчений секретарем Висунської сільської ради Миколаївської області, зареєстрований у реєстрі за №400, за яким заповіла будинок йому. Однак нотаріусом роз`яснено, що відповідачка має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є пенсіонеркою, а тому він не може успадкувати будинок в цілому. Посилаючись на те, що відповідачка не досягла пенсійного віку, є працездатною та вийшла на пільгову пенсію за вислугу років, а тому не має законних підстав для отримання обов`язкової частки позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд.
Під час підготовчого судового засідання представник позивача адвокат Терлецька Т.О. змінила позовні вимоги та просила суд визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що на час смерті ОСОБА_3 , а саме на 09 жовтня 2020 року, була працездатною і не мала права на обов`язкову частку в спадщині за заповітом на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,17 га за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.70-72).
Позивач та його представник адвокат Терлецька Т.О. (за договором про надання правничої допомоги від 23 вересня 2021 року) в судове засідання з`явились, змінені позовні вимоги підтримали у повному обсязі на їх задоволенні наполягали.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача та його представника ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши докази наявні в матеріалах справи суд доходить наступного.
З матеріалів справи убачається, що 17 листопада 2005 року ОСОБА_3 склала заповіт за яким належний їй житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла сину ОСОБА_1 , позивачу по справі ( а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла у с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 12 жовтня 2020 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.7). На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 де і проживала разом з родиною позивача ( а.с.18).
Після її смерті відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 16 лютого 1999 року виконавчим комітетом Висунської сільської ради ( а.с.12).
З копії спадкової справи №212/2020, зареєстрованої у Спадковому реєстрі за № 66856779 державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області убачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися син та дочка померлої, сторони по справі. Так 01 грудня 2020 року позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 19 березня 2021 року відповідач також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини що залишилися після смерті ОСОБА_3 , у якій зазначила, що як непрацездатна за віком донька померлої має право на обов`язкову частку спадщини згідно ст.1241 Цивільного кодексу України та повідомила про прийняття нею спадщина як за ст.1241 ЦК України так і за законом (а.с.35 на звороті, 36). Крім цього у спадкову справу надала копію пенсійного посвідчення виданого ій Пенсійним фондом України 27 лютого 2007 року ( а.с.40).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд у викладених ним постановах неодноразово зауважував, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування обов`язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому ст.ст.1268-1269 ЦК України.
Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.
Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.
Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, при визначені розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.
За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.
При цьому, суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.
Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до ст.1224 ЦК України.
Як у позовній заяві так і під час судового розгляду позивач та його представник наполягали, що відповідачка не має права на обов`язкову частку у спадщині, яка залишилась після смерті їх матері ОСОБА_3 , оскільки їй було призначено пенсію на пільгових умовах, за вислугою років (а.с.17), а тому вона не є непрацездатною у розумінні ст.1241 ЦК України. Посилаючись на зазначене просили суд визнати ОСОБА_2 такою, що була працездатною на день смерті ОСОБА_3 і не мала права на обов`язкову частку у спадщині за заповітом.
Однак як було вище зазначено судом позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до ст.1224 ЦК України, або її частка може бути зменшена судом відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1241 ЦК України.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону та є необґрунтованими, оскільки книга шоста ЦК України не містить норм, відповідно до яких можливе застосування такого способу захисту цивільних прав та інтересів, як визнання особи працездатною та такою, що не мала права на обов`язкову частку в спадщини, що фактично є вимогою про позбавлення відповідачки обов`язкової частки в спадщині, а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача - адвокат Терлецька Тетяна Олексіївна - адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс 56203, пл. Соборно - Миколаївська, буд. № 14 кв. № 4 смт Березнегувате Баштанський район Миколаївська область.

Відповідач: ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя С.Ф. Орлова

Повний текст заочного рішення суду складено 11 липня 2024 року.