Справа № 463/1724/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/480/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Просила тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього згідно з виконавчим провадженням ВП №73198258 з примусового виконання виконавчого листа №463/1724/22, виданого 30.08.2023 Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № від 22 лютого 2021 року в розмірі 415018,17 грн, а також 6225,27 грн судового збору.

Подання обґрунтовувала тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП №73198258 з примусового виконання виконавчого листа №63/1724/22, виданого 30.08.2023 Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № від 22 лютого 2021 року у розмірі 415018,17 грн, а також 6225,27 грн судового збору. 01.11.2023 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу боржника. Боржником постанову про відкриття виконавчого провадження отримано 04.11.2023. Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів, однак останнім вказані вимоги не виконані. 01.11.2023 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно. З метою виконання рішення суду виконавцем 01.11.2023, 02.11.2023 скеровано запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника. Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 01.11.2023 боржник отримує пенсію у розмірі 2093,00 грн у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01.11.2023 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківські установи до виконання. Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.11.2023 боржник не перетинав державний кордон України в період 30.08.2023 по 10.11.2023.

За результатами вжитих приватним виконавцем заходів встановлено, що на виявлених рахунках боржника у банківських установах коштів у розмірі достатньому для задоволення вимог стягувача немає. Боржник офіційно не працює, пенсію отримує у розмірі 2093,00 грн, рухомого та нерухомого майна у власності немає. Приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак після ухвалення рішення суду, набрання ним законної сили, відкриття виконавчого провадження та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник не здійснив жодних дій для сплати заборгованості, що свідчить про ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду та дає підстави тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до сплати ним заборгованості, тому просила подання задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року задоволено подання Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 14.06.2023 у справі №463/1724/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором № від 22 лютого 2021 року в розмірі 415018,17 грн, а також 6225,27 грн судового збору, на підставі якого 30.08.2023 видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, виконавче провадження №73198258 від 01.11.2023.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на даний час він є інвалідом, пенсія становить всього 2000,00 грн, якої не вистачає на продукти та ліки.У приватного виконавця законом передбачено інші законні шляхи по виконанню виконавчого листа зазначеного вище виконавчого провадження, зокрема, стягнення у відсотковому відношенні певної суми із пенсії, не вдаючись до незаконного позбавлення права переміщення особи, в тому числі і за кордон.

Просить ухвалу суду скасувати.

02.05.2024 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити. Інші учасники у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП №73198258 з примусового виконання виконавчого листа №63/1724/22, виданого 30.08.2023 Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № від 22 лютого 2021 року у розмірі 415018,17 грн, а також 6225,27 грн судового збору.

У виконавчому листі зазначено, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів долучених до справи убачається, що постанови про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу боржника.

01.11.2023 приватним виконавцем з метою забезпечення виконання виконавчого документа, винесено постанову про арешт майна боржника.

В ході здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем скеровано ряд запитів, з відповідей на які встановлено, що на виявлених рахунках боржника у банківських установах коштів у розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача, немає, боржник офіційно не працює, пенсію отримує у розмірі 2093,00 грн, рухомого та нерухомого майна у власності немає, в той же час 27.12.2023 та 28.12.2023 перетинав державний кордон України.

04.01.2024 виконавцем надіслано боржнику вимогу-виклик з`явитись 11.01.2024 або 12.01.2024 для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 04.01.2024, яка вручена боржнику 08.01.2024, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, однак боржник до приватного виконавця не з`явився.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Судом встановлено, що приватним виконавцем дійсно відкрито виконавче провадження.

Проте, сам факт відкриття виконавчого провадження, при відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчать про необхідність тимчасового обмеження конституційних прав боржника, з поданням про що звернувся приватний виконавець.

Як убачається із змісту подання, приватним виконавцем не наведено обґрунтованих доводів, що вказували б на неправомірні дії чи бездіяльність боржника, які могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції в цій справі необґрунтовано вказав про доведеність приватним виконавцем факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, адже доводів у підтвердження наявності вказаних обставин подання приватного виконавця не містить. Приватний виконавець лише вказав про факт невиконаних у виконавчому провадженні зобов`язань у ОСОБА_1 та про те, що вжиті у ході здійснення виконавчого провадження заходи не призвели до фактичного виконання обов`язків боржником, що саме по собі не є самостійною підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ураховуючи вказане оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню з ухваленням постанови, якою у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року скасувати та постановити нову постанову.

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складно: 05.07.2024

Головуючий

Судді