Провадження № 2/127/3117/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивача адвоката Драчук Т.М.,

представника відповідачів адвоката Юрченка Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В., у якому просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. від 23.03.2020 та зареєстрований в реєстрі за №799, стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача ОСОБА_5 в останні роки свого життя страждала на онкологічне захворювання, яке обумовлювало її важкий стан самопочуття, що супроводжувалося психічним розладом, загальною слабкістю, втомлюваністю, неможливістю самостійно пересуватися, ускладнювалось больовим синдромом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, причиною її смерті стало захворювання рак правої молочної залози ІV стадії, метастази в кістки.

Позивач ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємць за законом після смерті матері ОСОБА_5 , 02.07.2020 подала до Третьої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , на ім`я яких ОСОБА_5 23.03.2020 склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В.

Відповідно до заповіту від 23.03.2020 ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла: квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ; квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_6 ; будинок з прибудовами, господарськими спорудами АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :02:001:0072 за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни про визнання заповіту недійсним та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 відмовлено у задоволенні даного позову.

З метою визначення наявності у ОСОБА_5 абсолютної неспроможності розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складення нею заповіту у вищевказаній справі судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради» №24 від 22.03.2021, ОСОБА_5 , 1951 року народження, під час підписання заповіту виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічно емоційно-нестійкого (астенічного) розладу, внаслідок ракової інтоксикації, викликаної онкологічним захворюванням (рак правої молочної залози з метастазами у кістки), який був обумовлений загальною слабкістю, втомлюваністю, неможливістю самостійно пересуватися, ускладнювався больовим синдромом, що відображено у медичній документації. Але у зв`язку з відсутністю спостереження лікарями та опису психологічного стану у медичній документації на період, що цікавить суд, відсутністю показань свідків, виявити ступінь вираженості психічних розладів та винести експертне рішення не можливо. Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що висновком судово-психіатричної експертизи не встановлено абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину 23.03.2020 року розуміти значення своїх дій та керувати ними. В даному рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 по справі №127/19978/20 зазначено, що на думку відповідачів, догляд за матір`ю позивача в останній період її життя та відсутність допомоги зі сторони її доньки, стало підставою для складання 23.03.2020 ОСОБА_5 оскаржуваного заповіту.

Крім того, до Вінницького міського суду Вінницької області звертався ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_1 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування за законом, оскільки ОСОБА_5 в останній період свого життя у близьких відносинах зі своєю рідною дочкою не перебувала і не підтримувала з нею стосунків через відмову дочки у догляді матері. Після загострення ракового захворювання та проявлення больового синдрому, з квітня 2020 року і до дня смерті, ОСОБА_5 майже постійно перебувала в лежачому стані та потребувала сторонньої допомоги у прийнятті їжі, ліків і їй цю допомогу надавали саме ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , а не рідна дочка ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування за законом залишено без задоволення.

27.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення та 28.01.2022 Вінницькою окружною прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, зокрема, згідно з висновком експертів за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи від 12.09.2022 №5229/5230/5231/22-21, що підпис від імені ОСОБА_5 у заповіті від 23.03.2020 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Від імені ОСОБА_5 підпис та рукописний текст у заповіті від 23.03.2020 року виконаний самою ОСОБА_5 . Від імені ОСОБА_5 підпис та рукописний текст у заповіті від 23.03.2020 року виконаний під впливом на процес письма тимчасових збиваючих факторів природнього характеру (до яких, зокрема, можуть відноситись його хворобливий стан, що впливає на письмово- рухові функції організму, тощо).

Згідно з висновком судово психіатричного експерта №3 від 13.02.2023 проведеного медичною комісією КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», ОСОБА_5 на час укладання нею заповіту від 23.03.2020 року виявляла тяжкий психіний розлад внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку, що ускладнилось соматичною хворобою (F06.8). Про це свідчать дані анамнезу про її страждання впродовж ряду років на загальний атеросклероз, в тому числі на церебоосклероз, ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, що викликало органічне ураження її головного мозку з розвитком дисциркуляторної енцефалопатії, ознаками атрофії кори мозку із формуванням перивентрикуляторної зони енцефаломаляції (наявність омертвілих ділянок внаслідок ураження судин мозку) в лобній долі до 8 мм в діаметрі (за даними спіральної комп`ютерної томографії від 11.04.2019), а також підтвердилось оглядом лікаря-невролога від 10.01.2020 (згідно з яким ОСОБА_5 на той час скаржилась на погіршення пам`яті, була дещо дезорієнтована, плутала події, не знала, де знаходиться, виявляла дисциркуляторну енцефалопатію ІІ-ІІІ ступеня атеросклеротичного генезу, атрофію кори мозку, помірний астенічний синдром, психотичні розлади), та їй наполегливо рекомендувалась консультація лікаря-психіатра. Відмічений у ОСОБА_5 стан значно ускладнився черговою соматичною патологією, а саме виявленими у неї у травні 2019 року рак правої молочної залози у термінальній стадії із подальшими метастазами у кісткову систему, що супроводжувалось процесами ракової інтоксикації та відповідним токсичним впливом на головний мозок, вираженим больовим синдромом, викликало виражені порушення у сфері її психічної діяльності із інтелектуально-мнестичним зниженням (погано орієнтувалась в оточуючому, не знала, де знаходиться, плутала події, відмічалось зниження пам`яті, інтелекту, часом не впізнавала знайомих їй людей), вираженими астенічними проявами із значною втомою, зниженням працездатності, порушенням концентрації та розподілу уваги), розладами волі (із залежністю від думки інших, легким підпаданням під сторонній вплив, байдужістю, безініціативністю), втратою критичних, прогностичних та адаптаційних здібностей, приєднанням психотичних, переважно маячних розладів (у показах свідків, телефонній розмові з нею висловлювалась думка, що її хочуть вбити, отруїти, хтось переслідує, усі сусіди хочуть щось погане для неї зробити, що на неї погано впливає телевізійна вишка, що їй постійно заважають неприємні запахи, відчувала неприємні відчуття у тілі і що у неї наче рухається в животі, постійно щось струшувала із своїх рук, називала себе іншим іменем, «бо ім`я Надія погане», повідомляла про себе суперечливі біографічні дані). На це також вказує висновок проведеної почеркознавчої експертизи, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_5 у заповіті від 23.03.2020 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки, при цьому текст виконаний під впливом на процес письма тимчасових збиваючих факторів природнього характеру, до яких, може відноситись її хворобливий стан, що впливає на письмово- рухові функції організму, тощо. У зв`язку з цим ОСОБА_5 внаслідок наявного у неї тяжкого психічного розладу під час підписання нею заповіту від 23.03.2020 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновком судово-психіатричного експерта №3 від 13.02.2023 надано наступні відповіді: ОСОБА_5 на час складання нею заповіту від 23.03.2020 року виявляла тяжкий психічний розлад внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку, що ускладнилось соматичною хворобою(F06.8). ОСОБА_5 внаслідок наявного у неї психічного захворювання під час складання нею заповіту від 23.03.2020 була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_5 , хворіючи на тяжке, небезпечне для життя онкологічне захворювання, внаслідок важких обставин, а саме: перебуваючи в безпорадному стані, потребуючи постійної сторонньої допомоги, догляду, піклування, переслідуючи особистий намір просто вижити в складній ситуації не могла чітко усвідомлювати наслідки укладання правочину, а тому волевиявлення щодо написання заповіту під час небезпечної для життя хвороби та внаслідок важких обставин, не було вільним і не відповідало її волі.

Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. від 23.03.2020 та зареєстрований в реєстрі за №799, оскільки він написаний під час небезпечної для життя хвороби спадкодавця та внаслідок важких обставин.

Судом були вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023 залишено без задоволення клопотання представника відповідачів - адвоката Юрченка Тараса Петровича про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2023 витребувано з Третьої вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи на майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Юрченка Т.П. про зупинення провадження у цивільній справі №127/24558/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмила Вікторівна про визнання заповіту недійсним до набрання законної сили рішенням суду у справі №127/36720/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Драчук Т.М. про об`єднання в одне провадження цивільної справи №127/24558/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмила Вікторівна про визнання заповіту недійсним та цивільної справи №127/36720/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представники адвокати Драчук Т.М. та ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити їх з підстав, зазначених у позові. Представник позивача адвокат Драчук Т.М. наголосила, що заповіт від 20.03.2020 ОСОБА_5 підписувала під впливом небезпечної для життя хвороби та внаслідок тяжких обставин, оскільки хворіла на тяжке, небезпечне для життя онкологічне захворювання, перебувала в безпорадному стані, потребувала постійної сторонньої допомоги, догляду, піклування, тому заповіт ОСОБА_5 підлягає визнанню недійсним. Також, посилалася на те, що висновком експертів за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000013 від 12.09.2022 №5229/5230/5231/22-21 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 виконаний під впливом на процес письма тимчасових збиваючих факторів природнього характеру (до яких зокрема можуть відноситись хворобливий стан, що впливає на письмово-рухові функції організму, тощо). Крім того, посилалась і на висновок судово-психіатричної експертизи № 3 від 13.02.2023, яка проведена КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», згідно якої комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5 на час укладання нею заповіту від 23.03.2020 виявляла тяжкий психічний розлад внаслідок ушкодження дисфункції головного мозку, що ускладнилось соматичною хворобою.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що її мати страждала онкологічним захворюванням (рак правої молочної залози 4-ої стадії, метастази в кістках), внаслідок чого відчувала сильні болі та вимушена приймати знеболюючі ліки, однак в лютому 2020 року відмовилася приймати вказані ліки. ЇЇ мати під час укладання заповіту не розуміла значення своїх дій, а відповідачі, які є зовсім чужими людьми, скористалися безпорадністю її матері, внаслідок чого її матір`ю було складено оспорюваний заповіт.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 - адвокат Юрченко Т.П. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 88-92). Суду пояснив, що відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. При цьому, зазначив, що особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Представник відповідачів звернув увагу, що тяжка обставина є оціночною категорією і має визнаватися судом з урахуванням всіх обставин справи. Необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених вище, є доведення в судовому процесі нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення або зменшення тяжких обставин. Також, зазначив, що позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що оскаржуваний заповіт, складений ОСОБА_5 під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, при цьому самі по собі обставини того, що ОСОБА_5 , на час складення заповіту досягла похилого віку та хворіла не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним згідно ст. 233 ЦК України. Крім того, позивачем не наведено доводів на підтвердження кваліфікуючої обставини, вчинення правочину на вкрай невигідних умовах, які саме умови заповіту були невигідними для ОСОБА_5 при його складанні, оскільки незрозуміло на яких вигідних умовах взагалі можливо скласти заповіт, якщо в будь-якому випадку після смерті спадкодавця, його майно переходить іншим особам. Заповіт є одностороннім безоплатним правочином, спадкоємець, якого визначив заповідач, не має перед останнім будь-яких зобов`язань матеріального характеру, тому відсутня друга обов`язкова обставина - вкрай невигідні умови, наявність якої поряд з тяжкими обставинами є підставою визнання договору недійсним на підставах, передбачених ст. 233 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Суду пояснив, що він був другом ОСОБА_5 останні 20 років. За життя ОСОБА_5 він часто допомагав їй господарських питаннях. На прохання ОСОБА_5 він забрав її від сім`ї ОСОБА_10 та перевіз до її квартири, в якій проживала квартирантка ОСОБА_11 для забезпечення догляду за ОСОБА_5 . Також повідомив, що ОСОБА_1 не забезпечувала догляд за своєю матір`ю впродовж 2020 року, а після смерті ОСОБА_5 він разом з іншими відповідачами організував її поховання. ОСОБА_5 дійсно хворіла онокозахворюванням і складення заповіту це була виключно ініціатива ОСОБА_5 , оскільки її донька не здійснювала догляд за останньою. Він не був присутній під час складання самого заповіту і розмір майна, склад спадкоємців до смерті ОСОБА_5 йому не був відомий.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Браславець Я.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити. Суду пояснила, що померла ОСОБА_5 зверталась до неї за допомогою у догляді, однак, у зв`язку з вагітністю та особистою завантаженістю відмовила в переїзді ОСОБА_5 саме до неї. Вона особисто допомагала ОСОБА_5 лише щодо доставки їжі, ліків, води. Вона не була присутня під час складання самого заповіту і розмір майна, склад спадкоємців до смерті ОСОБА_5 їй не був відомий.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити. Суду пояснила, що вона винаймала квартиру у ОСОБА_5 , яка упродовж 2019 та 2020 роках декілька разів зверталась до ОСОБА_2 з проханням щодо постійного догляду за нею через її хворобливий стан. У 2020 році, після останнього звернення ОСОБА_5 , вона погодилась на догляд за ОСОБА_5 по місцю проживання. Вона постійно проживала з ОСОБА_5 до її смерті, допомагала у прийнятті ліків, їжі, побутових та гігієнічних потребах. Дочка ОСОБА_1 у 2020 році не приїздила провідувати свою матір та не допомагала у догляді за нею. ОСОБА_2 не була присутня під час складання самого заповіту і розмір майна, склад спадкоємців до смерті ОСОБА_5 їй не був відомий.

Аналогічними є пояснення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з приводу того, що ОСОБА_1 відмовилася доглядати матір та надавати їй допомогу, на що ОСОБА_5 дуже образилася, уникала спілкування з дочкою, просила їх не повідомляти дочці про неї нічого.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 16).

У лікарському свідоцтві про смерть №219 від 04.06.2020 зазначено причину смерті ОСОБА_5 - рак правої молочної залози ІV ст., ІV кл. гр. метастази в кістки (т. 1 а.с. 15).

ОСОБА_5 , 23.03.2020 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №799, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

- всю належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- всю належну їй квартиру АДРЕСА_2 та всю належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- весь належний їй житловий будинок а прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_4 та всю належну їй земельну ділянку площею 0,1000 га за кадастровим номером :02:001:0072, за адресою: АДРЕСА_5 (двадцять сім) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Своїм підписом та власноручно написаним текстом ОСОБА_5 підтвердила, що текст заповіту прочитано нею, ОСОБА_5 , особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним її намірам. Нотаріусом було роз`яснено заповідачу зміст ст.ст. 1233-1241, 1307 ЦК України. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (т. 1 а.с. 14).

На а.с. 80 107 т. 2 копія спадкової справи №221/2020, заведеної 02.07.2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , згідно з якою із заявами про прийняття спадщини звернулися: 02.07.2020 дочка ОСОБА_1 , 07.07.2020 спадкоємці за заповітом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 (справа №127/19978/20), яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 21.04.2022, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни про визнання заповіту недійсним (т. 1 а.с. 23-26, 135-140). У позовній заяві про визнання заповіту ОСОБА_5 недійсним по справі №127/19978/20 позивач посилалася на те, що її мати ОСОБА_5 страждала онкологічним захворюванням і приймала обезболюючі ліки, які впливали на її мозок та форму поведінки, вважає, що на час складання заповіту вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Просила суд визнати заповіт ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. 23.03.2020 року та зареєстрований в реєстрі №799, недійсним. По справі була призначена судово-психіатрична експертиза т азгідно висновку судово-психіатричної експертизи комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради» №24 від 22.03.2021, ОСОБА_5 , 1951 року народження, під час підписання заповіту виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічно емоційно-нестійкого (астенічного) розладу, внаслідок ракової інтоксикації, викликаної онкологічним захворюванням (рак правої молочної залози з метастазами у кістки), який був обумовлений загальною слабкістю, втомлюваністю, неможливістю самостійно пересуватися, ускладнювався больовим синдромом, що відображено у медичній документації. Але у зв`язку з відсутністю спостереження лікарями та опису психологічного стану у медичній документації на період, що цікавить суд, відсутністю показань свідків, виявити ступінь вираженості психічних розладів та винести експертне рішення не можливо. Відмовляючи у задоволенні позову суд вказав, що позивачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б засвідчували, що на момент складення заповіту від 23 березня 2020 року заповідач ОСОБА_5 перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

28.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Вінницької окружної прокуратури із заявою, відповідно до якої невідомі особи, шахрайським шляхом заволоділи спадковим майном її померлої матері ОСОБА_5 та 28.01.2022 Вінницькою окружною прокуратурою за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 27).

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000013 була проведена судова технічна та почеркознавча експертиза від 12.09.2022 №5229/5230/5231/22-21, за висновками якої підпис від імені ОСОБА_5 у заповіті від 23.03.2020 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Від імені ОСОБА_5 підпис та рукописний текст у заповіті від 23.03.2020 року виконаний самою ОСОБА_5 . Від імені ОСОБА_5 підпис та рукописний текст у заповіті від 23.03.2020 року виконаний під впливом на процес письма тимчасових збиваючих факторів природнього характеру (до яких, зокрема, можуть відноситись його хворобливий стан, що впливає на письмово- рухові функції організму, тощо) (т. 1 а.с. 29-35).

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000013 була проведена судово психіатрична експертиза №3 від 13.02.2023, за висновками якої ОСОБА_5 на час укладання нею заповіту від 23.03.2020 року виявляла тяжкий психічний розлад внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку, що ускладнилось соматичною хворобою (F06.8). ОСОБА_5 внаслідок наявного у неї психічного захворювання під час складання нею заповіту від 23.03.2020 була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с. 36-43).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач ОСОБА_1 як на підставу заявлених нею позовних вимог посилалася на те, що зазначений оспорюваний заповіт її матері ОСОБА_5 від 23.03.2020 був вчинений під впливом тяжких для ОСОБА_5 обставин, а саме рак правої молочної залози ІV ст., метастази в кістки.

Відповідно до статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Отже, правочин, про визнання якого недійсним ставиться питання за статтею 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним за статтею 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах.

Проаналізувавши вказані вище норми права, встановлені фактичні обставини справи та надані докази, суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів того, що заповіт був складений ОСОБА_5 під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Позивачкою не доведено належними доказами, що наявне у ОСОБА_5 онкозахворювання було поштовхом для складення померлою ОСОБА_5 заповіту на користь відповідачів та не доведено які саме вкрай невигідні умови були для неї внаслідок складення цього заповіту.

Судом встановлено, що у 2019 році у ОСОБА_5 виявили та діагностували рак молочної залози, вона була прооперована, потім проходила відповідне лікування, але поступово її стан погіршувався, вона потребувала сторонньої допомоги в побуті, організації лікування, тощо. Як пояснили в судовому засіданні відповідачі по справі, дочка ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1 відмовилася доглядати матір та надавати їй допомогу, на що ОСОБА_5 дуже образилася, уникала спілкування з дочкою, просила їх не повідомляти дочці про неї нічого. В свою чергу, в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не надала жодних логічних пояснень з приводу того, чому вона з січня 2020 року до червня 2020 року, тобто до смерті матері, не знала де знаходиться її онкохвора мати, який її стан здоров`я та потреби, чому вона не вжила всіх передбачених законом заходів для встановлення місця перебування своєї онкохворої матері та не забезпечила їй необхідний догляд та увагу.

Суд також враховує, що складенню ОСОБА_5 заповіту від 23.03.2020 на користь відповідачів по справі, передувало складення ОСОБА_5 заповіту належного їй нерухомого майна на користь сина її знайомої ОСОБА_12 , сім`я якого певний час доглядала ОСОБА_5 (описова частина висновку судово-психіатричного експерта №3 від 13.02.2023). Але в подальшому, заповідач скасувала цей заповіт через те, що ОСОБА_12 наполягав, щоб ОСОБА_5 одразу переписала на нього майно, що свідчить про наявність критичного мислення у ОСОБА_5 та наявність у неї волі та волевиявлення.

По справі не встановлено будь-яких вкрай невигідних умов для ОСОБА_5 при складанні заповіту, оскільки внаслідок складення заповіту для неї нічого не змінилось, вона залишилася власником майна, яке заповіла відповідачам по справі та до дня своєї смерті проживала в одній із належних їх на праві власності квартир, де їй надавали усю необхідну допомогу, догляд та лікування відповідачі по справі.

Таким чином, ОСОБА_5 мала можливість скасувати чи змінити свій заповіт від 23.03.2020 до дня своєї смерті, однак, вона цього не зробила. Даний факт свідчить про наявність у ОСОБА_5 волевиявлення для складення заповіту саме на користь відповідачів по справі.

Суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта №3 від 13.02.2023 про те, що ОСОБА_5 внаслідок наявного у неї психічного захворювання під час складання нею заповіту від 23.03.2020 була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не доводить заявлені позовні вимоги, оскільки за ст. 233 ЦК України передбачається, що особа при вчиненні правочину повинна мати дефекти волі, а не повністю позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд звертає увагу, що саме з підстав, що ОСОБА_5 на час складення 23.03.2020 заповіту не усвідомлювала значення свої дій та не могла керувати ними, позивач ОСОБА_1 зверталася до суду і рішенням суду, яке набуло законної сили, у задоволенні позову було відмовлено. В силу ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, необгрунтованими, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20.07.2024.

Суддя: