Справа № 367/6463/21
Провадження №2/367/989/2024
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участю помічника судді Мартинюка Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення. Згідно позовних вимог, позивач просив виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.08.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.02.2023 провадження по справі № 367/6463/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, зупинено до розгляду справи №367/8065/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна.

Згідно відповіді на запит від 04.04.2024 року, канцелярією суду надано належним чином завірену копію рішення по справі №367/8065/21, відповідно якого позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 серпня 2017 року по 03 серпня 2021 року включно. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майно, набуте під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 772 (чотири тисячі сімсот сімдесят дві) гривні 25 копійок. Рішення суду набрало законної сили 22.03.2024.

Ухвалою суду від 04.04.2024 провадження по справі відновлено та призначено судове засідання.

У судові засідання, призначені на 02.05.2024, 13.06.2024, 11.07.2024 позивач та представник позивача повторно не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомляли, із заявою про розгляд справи у їх відсутність не зверталися. Про день, час та місце судових засідань позивач та представник позивача повідомлені в установленому законом порядку, заяв від позивача чи представника позивача про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

За змістом положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Постанова ВП ВС від 12.01.2023 № 9901/278/21 (11-126заі22).

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Натомість, позивач, будучи повідомленим про дати судових засідань не вчинив дій, направлених на сприяння здійснення правосуддя. Суд розцінює такі дії як втрату зацікавленості в кінцевому результаті розгляду справи. Внаслідок таких дій, суд позбавлений змоги належним чином розглянути справу по суті у визначений законодавством України процесуальний строк.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.04.2022 у справі №9901/128/21 зауважила, що саме позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду.

Також слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 28 жовтня 2021року у справі №465/6555/16-ц наголосив, що повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Системний аналіз вказаної норми процесуального закону свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом.

У зв`язку із наведеним вище, враховуючи, що позивач повторно не з`явився у судове засідання, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку, заяв про зміну адреси не подавав, із заявою про розгляд справи у його відсутність не звертався, суд приходить до висновку про те, що поданий позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,- залишити без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює, що особа, заяву якої було залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя: Л.В. Мерзлий