Справа № 569/6319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_3 ;

представник відповідача: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що починаючи із 1977 року ОСОБА_1 став проживати із матір`ю відповідача - ОСОБА_6 однією сім`єю, як подружжя. 04 жовтня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 офіційно уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла від онкозахворювання. За результатами розгляду позову ОСОБА_2 у цивільній справі №569/258/18 постановою Рівненського апеляційного суду від 22.04.2021 шлюб, укладений 04.10.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . визнано недійсним з моменту його державної реєстрації. Також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 20.02.2017 ОСОБА_1 на 1/2 частку 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення про визнання недійсним шлюбу апеляційний суд мотивував тим, що попередній шлюб, укладений 25.07.1965 між батьками відповідача ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ( ОСОБА_2 після першого шлюбу) не було розірвано. Крім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2023 у справі №569/3430/23 скасовано рішення державного реєстратора Демчук Ірини В`ячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33933515 від 20.02.2017 на 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частки вказаної квартири після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_2 .

Отже, відповідач ОСОБА_2 залишився єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , однак за її життя він не утримував її, не доглядав, не оплачував лікування та не здійснив поховання. Такі дії виконував ОСОБА_1 , у зв`язку із чим він поніс відповідні витрати. Так, ОСОБА_5 хворіла на тяжку хворобу: 28.04.2016 їй поставлено діагноз - саркома матки з розповсюдженням на органи малого тазу і проростанням в сечовий міхур. З даного приводу вона з 07.06.2016 по 08.07.2016 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Рівненському обласному онкологічному диспансері. Остаточний діагноз після повного обстеження: саркома вульви з поширенням на матку, сечовий міхур; метастази в лімфовузли малого тазу, пахові лімфовузли обох сторін, праву донну кістку; стан після променевої терапії, післяпроменевий цистит: інтоксикаційна кардіопатія; суправентрикулярна екстрасистопія (копія епікризу №3251/201 від 08.07.2016). Через похилий вік (68 років) і тяжку хворобу спадкодавиця ОСОБА_5 останні півроку перед смертю вже не могла самостійно задовольняти свої мінімальні життєві потреби і потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Зокрема, під час стаціонарного лікування ОСОБА_5 отримувала курси променевої терапії та хіміотерапії, що потребує значних матеріальних коштів та постійного супроводу іншої особи. Після стаціонарного лікування для ОСОБА_5 призначено курс протизапальної, епітелізуючої, симптоматичної терапії за місцем проживання під наглядом онколога і терапевта. Щоденно хвора повинна була приймати ліки і проходити певні процедури.

Крім того, через хворобу в ОСОБА_5 сечовий міхур було катетеризовано, тобто вона потребувала періодичної заміни катетора. Догляд, допомогу і піклування при хворобі ОСОБА_5 отримувала від ОСОБА_1 , який також оплачував витрати на її лікування. Всього на її лікування ОСОБА_1 витрачено 9531,26 грн. На купівлю продуктів харчування для ОСОБА_5 під час її хвороби ОСОБА_9 витрачено 877,58 грн.

Витрати на поховання склали 1902,30 грн., також ним за свої кошти у розмірі 9500 грн. поставлено пам`ятник на могилі матері відповідача. Крім того, ним після смерті ОСОБА_5 погашено її кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі на суму 6453,51 грн., у т.ч. 4750,17 грн. - тіло кредиту, 1703,34 - комісія.

Таким чином, він здійснив витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавиці - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальній сумі 32 628,13 грн. ( 9531,26 грн. лікування + 877,58 грн. харчування + 1902, 30 грн. послуги спецкомбінату + 1430 грн. домовина, ритуальний набір + 3640 грн. поминальний обід + 9500 грн. встановлення пам`ятника + 6453,51 грн. погашення кредиту). Від отримання спадщини після смерті матері відповідач не відмовився та прийняв її, шо підтверджується Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2023 у справі №569/3430/23, яке набрало законної сили 14.07.2023.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

17 травня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач, як спадкоємець ухилявся від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання, а також те, що спадкодавець дійсно перебував в безпорадному стані та потребував саме допомоги відповідача. Також просить застосувати строки позовної давності до вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця і відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

27 травня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказує, що твердження відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ухилення від надання спадкодавцю допомоги просить суд не брати до уваги, оскільки відповідач на спростування цих обставин не надав жодних доказів. Вважає, що позивачем не пропущено строки позовної давності, оскільки про порушення своїх прав він дізнався лише під час розгляду справи №569/258/18, за результатами розгляду якої постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 22.04.2021, шлюб, укладений 04.10.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , було визнано недійсним з моменту його державної реєстрації. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.06.2024 підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив таке.

04 жовтня 2006 року позивач уклав шлюб із матір`ю відповідача ОСОБА_10 ОСОБА_5 , про що Русивельською сільською радою Гощанського району Рівненської області у Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 09 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08.08.2016, актовий запис № 1345, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про причину смерті №257 від 07.08.2016, виданою Рівненською ЦМЛ, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років через онкозахворювання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.06.2017 у справі №569/4954/17 встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Кургани Березнівського району Рівненської області, є сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22.04.2021 року у справі №569/258/18, визнано недійсним шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , зареєстрований Русивельською сільською радою Гощанського району Рівненської області від 04.10.2006 року за актовим записом в Книзі реєстрації шлюбів за № 9 з моменту його державної реєстрації. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 20.02.2017 року ОСОБА_1 на 1/2 частку 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2023 у справі №569/3490/23 скасовано рішення державного реєстратора ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33933515 від 20 лютого 2017 року на 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 . Визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_2 .

Отже, відповідач ОСОБА_2 залишився єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 хворіла на тяжку хворобу: 28.04.2016 їй поставлено діагноз - саркома матки з розповсюдженням на органи малого тазу і проростанням в сечовий міхур. З даного приводу вона з 07.06.2016 по 08.07.2016 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Рівненському обласному онкологічному диспансері. Остаточний діагноз після повного обстеження: саркома вульви з поширенням на матку, сечовий міхур; метастази в лімфовузли малого тазу, пахові лімфовузли обох сторін, праву донну кістку; стан після променевої терапії, післяпроменевий цистит: інтоксикаційна кардіопатія; суправентрикулярна екстрасистопія (копія епікризу №3251/201 від 08.07.2016).

Позивачем було витрачено кошти на лікування та утримання (харчування) ОСОБА_5 , що стверджується фіскальними чеками, які долучені до матеріалів справи. Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення коштів на лікування, встановив, що їх розмір складає - 9 066, 26 грн, на утримання (харчування) - 719, 23 грн (за виключенням фіскальних чеків, що дублюються та фіскального чеку на харчування, складеного після смерті ОСОБА_5 )

Крім того, позивачем, згідно договорів-замовлення №2249 №2250 від 08.08.2016 були понесені витрати на поховання ОСОБА_5 в розмірі 1 902, 30 грн. За домовину та ритуальний набір позивач поніс витрати в розмірі 1 430, 00 грн, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №120 від 08.08.2016. Також рахунком №97 від 08.08.2016 стверджується замовлення позивачем поминального обіду в розмірі 3 640, 00 грн.

Також, як стверджує позивач, ним після смерті ОСОБА_5 було погашено її кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі на суму 6453,51 грн., у т.ч. 4750,17 грн. - тіло кредиту, 1703,34 - комісія, які також просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із вимогами ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно вимог ч. 1 ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Оскільки судом встановлено, що відповідач є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 , а тому саме він несе обов`язок відшкодування витрат на її утримання, догляд, лікування та поховання.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Слід зазначити, що обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 409/656/19 звернув увагу на те, що при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця необхідно враховувати, що такі витрати повинні бути розумними,в тому числі щодо їх розміру та необхідності здійснення.

Верховний Суд зазначив, що під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають до часткового задоволенню в розмірі 26 257, 79 грн.

При цьому, щодо витрат позивача на погашення кредиту спадкодавця ОСОБА_5 у ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі на суму 6 453,51 грн, у т.ч. 4 750,17 грн - тіло кредиту, 1 703, 34 грн - комісія, суд зазначає, що останні не є витрати в розумінні положень ч. 1 ст.1232 ЦК України, тобто витратами на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Крім того слід зазначити, що оскільки постановою Рівненського апеляційного суду від 22.04.2021 року у справі №569/258/18, визнано недійсним шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , зареєстрований Русивельською сільською радою Гощанського району Рівненської області від 04.10.2006 року за актовим записом в Книзі реєстрації шлюбів за № 9 - з моменту його державної реєстрації, відповідно позивач не є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 та підстава, на якій кошти на погашення кредиту були отримані банком - відпала.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 303/6418/19 (провадження № 61-16790св20) зазначено, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивачем не доведено факт порушення його прав, свобод чи інтересів в частині вимог про погашення кредиту ОСОБА_5 в розмірі 6 453, 51 грн саме відповідачем ОСОБА_2 . При цьому слід вказати, що позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з позовом на підставі ст. 1212 ЦК України до соби, яка отримала такі кошти, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Крім того суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позову, про що просить представник відповідача у відзиві на позовну заяву, з огляду на таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки про порушення своїх прав відповідно до положень ч. 1 ст.1232 ЦК України, позивач, як особа, яка не є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 , дізнався лише під час розгляду справи №569/258/18, за результатами розгляду якої постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 22.04.2021, шлюб, укладений 04.10.2006 між позивачем - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , було визнано недійсним з моменту його державної реєстрації, а відтак останній в межах трирічного строку звернувся до суду з вказаним позовом.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальній сумі 26 257, 79 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене та підписане 11.07.2024.

Суддя Левчук О. В.