Справа № 755/2289/24
Номер провадження 2/541/500/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 липня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. 06.02.2024 року звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовною заявою, у який просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в рамках кримінального провадження в сумі 12000 гривень.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що Дніпровським районним судом міста Києва 19.10.2023 року по справі № 755/9860/22 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України його було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Окрім того, вироком суду було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат, понесених на правничу (правову) допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 11025 гривень, на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень та на відшкодування понесених витрат на правничу (правову) допомогу 4000 гривень. Вирок суду набрав законної сили. Однак судом при розгляді кримінальної справи не було враховано, що ОСОБА_1 за участь адвоката в судових засіданнях 07.02.2023, 23.03.2023 та 10.05.2023 року було сплачено відповідно до квитанцій 12000 гривень (по 4000 гривень за 1 судове засідання).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08.02.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу передано до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2024 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надав.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Кишені В. С. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 42, 66).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 17.04.2024, 14.06.2024 та 04.07.2024 не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив (а.с. 29, 31-33, 56, 59-60, 64-65).

04.07.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши доводи позовної заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Дніпровським районним судом міста Києва 19.10.2023 року по справі № 755/9860/22 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України його було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Крім того, вироком суду було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат, понесених на правничу (правову) допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 11025 гривень, на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, на відшкодування понесених витрат на правничу (правову) допомогу 4000 гривень (а.с.12-14).

Таким чином, вироком суду були задоволені усі позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені в рамках кримінального провадження. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу задоволені в повному обсязі, так як знайшло підтвердження в ході судового розгляду та підтверджено доказами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу передано до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 - 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду було надано копії платіжних інструкцій № 2413, № 2454, № 2376 про сплату ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 послуг представника в судовому засіданні (а.с. 4-6).

Відповідно до відповіді судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 адвокату Кишені В.С. за вих. № 755/9860/22/50665/2023 від 01.11.2023 вказано, що заявлений потерпілим ОСОБА_1 позов задоволений повністю та стягнено компенсацію за витрати понесені на правничу допомогу в сумі 4000 гривень (а.с. 9).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат, понесених на правничу (правову) допомогу в рамках розгляду кримінальної справи № 755/9860/22 розглянуто та задоволено повністю. Позивач (потерпілий) надав копії платіжних інструкцій № 2413, №2454, №2376 про сплату ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 послуг представника в судовому засіданні, але належним чином їх не завірив, акт виконаних робіт не надав.

Суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позовні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 137, 138, 259, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя: О. Г. Третяк