Справа № 491/643/24
УХВАЛА

01 серпня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Мендрик Дмитром Олександровичем, про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області, -

В С Т А Н О В И В :

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Мендрик Дмитром Олександровичем, про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 7 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

При цьому, частиною 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено перелік вимог до змісту позовної заяви, а саме: позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Водночас, заявником при подачі даної заяви вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України не дотримано, зокрема.

В порушення вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України заява не містить відомостей щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, положеннями статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено особливий порядок здійснення судового виклику, якщоостання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території.

В заяві зазначено адресу заявниці, як Україна АДРЕСА_1 .

Водночас в доданій до заяві копії епікризу виписного з медичної карти стаціонарного хворого №34 від 3 червня 2024 року, адресу реєстрації та проживання породіллі зазначено, як АДРЕСА_2 .

При цьому, в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ч.5 ст.177 ЦПК України, до заяви не додано будь-яких доказів проживання або перебування заявниці за будь-якою з вказаних адрес.

Крім того, суд беручи до уваги положення пункту 4 частини 4 статті 12 ЦПК України, яким визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Вважає з необхідне звернути увагу заявниці на наступне.

Так, в заяві про встановлення факту народження дитини заявниця просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Севастополь, Україна, а також встановити дані про її батьків: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України; батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Водночас в доданій до заяви копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 1 червня 2024 року містяться відомості про те, що батьками ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Севастополь, є ОСОБА_3 громадянин Російської Федерації та ОСОБА_1 громадянка Російської федерації.

Тобто в даному випадку вбачається невідповідність даних щодо громадянства батьків між тими відомостями, які містяться в прохальній частині заяви та тими відомостями, які містяться в документі поданому в якості доказу у справі.

Крім того, слід звернути увагу на те, що до заяви додано копії паспортів громадянина України у формі ID-картки: № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого органом №2116 (Іршавським відділом Головного управління ДМС у Закарпатській області) 14 серпня 2023 року, та №009596442 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого органом №2116 (Іршавським відділом Головного управління ДМС у Закарпатській області) 28 серпня 2023 року.

При цьому, згідно пункту 7 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 92 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, визначено, що видача особі паспорта, який оформлено на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто, здійснюється після проведення процедури верифікації шляхом автоматизованого порівняння даних (параметрів), у тому числі біометричних, особи з документами, що посвідчують її особу, або інформацією, що міститься в Реєстрі.

Тобто, для отримання зазначених паспортів заявниця та ОСОБА_3 мали бути присутні 14 та 28 серпня 2023 року на підконтрольній території України у м.Іршава Закарпатської області, де розташований Іршавський відділ Головного управління ДМС у Закарпатській області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та безперервно триває станом на 1 серпня 2024 року.

В заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Севастополь, Україна, тобто на тимчасово окупованій території України.

Згідно частини 2 статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на в`їзд на окуповану територію у випадку, передбаченому частиною третьою статті 3 цього Закону, - через контрольні пункти в`їзду-виїзду, на яких здійснюється тимчасовий прикордонний контроль, за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України". У разі проведення на окупованій території бойових дій в`їзд громадян України на тимчасово окуповану територію у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю обмежується на період проведення бойових дій.

Частиною 6 статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що порядок в`їзду громадян України, іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 в`їзд та виїзд на тимчасово окуповану територію через території, на яких введено особливий режим, потребує зокрема перепустки - виданого комендатурою документу, що надає особам, зокрема тим, що керують транспортними засобами, дозвіл на вхід/вихід (в`їзд/виїзд) на територію/з території, де встановлено особливий режим або інші заходи правового режиму воєнного стану, під час яких передбачається наявність такого документа.

При цьому, заявниця не наводить будь-яких відомостей про те, як саме під час воєнного стану вона перетнула державний кордон України або лінію зіткнення та потрапила на тимчасово окуповану територію, де народила дитину, що ставить під сумнів сам факт народження дитини за вказаних у заяві обставин, які заявниця просить суд встановити своїм рішенням.

Крім того, слід звернути увагу на те, що з заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що особи, яких заявниця просить зазначити в рішенні суду в якості батьків дитини перебувають у шлюбі.

Частинами 1 та 2 статті 125 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

При цьому, згідно частини 1 статті 126 Сімейного Кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 статті 126 СК України якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

В заяві зазначено, що батько визнав батьківство.

Про те, будь-яких доказів на підтвердження цього твердження до заяви не додано.

В свою чергу згідно статті 128 СК України судом батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду лише в порядку позовного провадження.

Крім того, як зазначено, в частині 1 статті 125 СК України походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Згідно з частинами першоютретьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що державичлени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Аналогічні висновки приводить ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року).

Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Тобто для встановлення факту народження дитини необхідні, серед іншого, документи закладу охорони здоров`я які підтверджують факт народження дитини жінкою.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного суду, який на приклад в постанові від29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 зазначив, що Для встановлення судом факту народження особи необхідно надати такі докази, що є підставами для реєстрації дитини: медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу форми № 103-1/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, та письмову заяву двох свідків, присутніх при пологах, у разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я; акт, складений посадовими особами за участю двох свідків. Доказом народження особи можуть бути й інші документи, які підтверджують факт її народження, а саме: індивідуальна картка вагітної і породіллі (обмінна карта), акт свідків про народження дитини (батьків, друзів, сусідів) тощо.

При цьому, заявницею на підтвердження доводів, викладених в заві щодо факту, який вона просить встановити суд додано лише два документи, один з яких (свідоцтво про народження) виданий органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Другий документ - копія епікризу виписного з медичної карти стаціонарного хворого №34 від 3 червня 2024 року, не містить відомостей про породіллю, які б давали змогу встановити її особу, таких як ім`я по батькові, дата народження. Крім того, як зазначалося відомості про місце реєстрації та проживання породіллі не збігаються з відомостями про місце проживання заявниці, зазначеним в заяві.

Суд звертає увагу заявниці та її представника на наведені обставини, з метою сприяння у реалізації ними їх процесуальних прав та забезпечення повного, всебічного та своєчасного розгляду справи з дотриманням розумних строків, оскільки згідно частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положення частини 5 статті 177 ЦПК України узгоджуються з положеннями частини 2 статті 83 ЦПК України, якою визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, невиконання зазначених вимог ЦПК України має наслідки, передбачені ч.8 статті 83 ЦПК України згідно якої докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вище викладене є всі підстави для залишення заяви без руху та надання передбаченого законодавством строку з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293-294, 315-317 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Мендрик Дмитром Олександровичем, про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області, залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі не виконання вказаних вимог заява буде визнана неподаною і повернута заявникові разом з усіма доданими до неї матеріалами.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Желясков О.О.