справа № 752/4294/21
головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
провадження № 22-ц/824/1849/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - адвоката Афанасьєва Сергія Володимировича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу у розмірі 10 232 грн 25 коп. та витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 2 270 грн покласти на відповідача.

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «УНІКА» посилалося на те, що 18 грудня 2017 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВМ Холдінг» (далі - ТОВ «ЛВМ Холдінг») було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245029/4093/0000626.

03 лютого 2018 року на вулиці Лаврській, 26 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК3199857 (забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 ).

Постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/7929/18-п від 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

13 лютого 2018 року потерпілий від ДТП звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою №00250262 про подію, що має ознаки страхового випадку.

ПрАТ «УНІКА» на підставі страхового акта №00250262 від 15 березня 2018 року прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором у розмірі 64 993грн 01 коп., шляхом перерахування суми 55 369 грн 13 коп. на рахунок ТОВ «Атлант-М Лепсе», а 9 623 грн 88 коп. у рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.

ПрАТ «СК «УНІКА» направило претензію №21892 до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування, яка здійснила відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» у сумі 54 760 грн 76 коп. на підставі платіжного доручення №0020082 від 26 квітня 2018 року в порядку регресу.

27 березня 2020 року відповідачу було направлено претензію №21892 про виплату страхового відшкодування, проте станом на дату подання позову кошти не сплачені.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року позов ПрАТ «СК «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення позов суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що розмір завданої ТОВ «ЛВМ Холдінг» шкоди в розмірі 64 993 грн 01 коп. перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, тобто ПрАТ «СК «Провідна», що свідчить про відсутність підстав для покладення повної відповідальності за завдану ТОВ «ЛВМ Холдінг» матеріальну шкоду на відповідача, який застрахував свою цивільну відповідальність, оскільки це суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та правовим висновкам Верховного Суду.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не позбавлений права пред`явити зазначені позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна», яке має відповідати за завдану відповідачем шкоду, оскільки безпосередній винуватець дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідач ОСОБА_1 , вина якого встановлена постановою суду, буде нести відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди, чого встановлено не було.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «УНІКА» - адвокат Афанасьєв С.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 5 675 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 910/5001/17.

Страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу та франшизи по страховому полісу.

Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Така правова позиція викладене у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15 та від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

Деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ТОВ «ЛВМ Холдінг» є власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 .

18 грудня 2017 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «ЛВМ Холдінг» було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245029/4093/0000626, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК3199857 (забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 ).

03 лютого 2018 року на вулиці Лаврській, 26 у місті Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року, яка набрала чинності 08 травня 2018 року, у справі № 757/7929/18-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

13 лютого 2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» отримало заяву ТОВ «ЛВМ Холдінг» про виплату страхового відшкодування ТОВ «ЛВМ Холдінг» шляхом перерахування коштів ТОВ «Атлант-М Лепсе».

15 березня 2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» страховим актом № 00250262 затвердило розрахунок страхового відшкодування у розмірі 64 993 грн 01 коп. та наказом № 00250262/2 від 15 березня 2018 року встановило виплатити ТОВ «ЛВМ Холдінг» страхове відшкодування на підставі розрахунку суми збитку у розмірі 64 993 грн 01 коп. наступним чином: 55 369 грн 13 коп. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Атлант-М Лепсе»; 9 623 грн 88 коп. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу.

21 березня 2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплатило страхове відшкодування ТОВ «ЛВМ Холдінг» шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Атлант-М Лепсе» у сумі 55 369 грн 13 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 21 березня 2018 року № 012647.

27 березня 2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» направило претензію № 21892 до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про здійснення страхового відшкодування у сумі 64 993 грн 01 коп.

26 квітня 2018 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування у сумі 54 760 грн 76 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 26 квітня 2018 року № 0020082.

27 березня 2020 року ПрАТ «СК «УНІКА» направило ОСОБА_1 претензію № 21892, в якій повідомило про здійснення страхового відшкодування у сумі 64 993 грн 01 коп. та просило у найкоротший термін, але не пізніше 7 календарних днів з моменту отримання цієї претензії відшкодувати завдані збитки у розмірі 10 232 грн 25 коп. У разі несплати зазначеної заборгованості, буде змушене звернутися до суду.

Колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 7 416 грн 05 коп.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування, деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП та договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 квітня 2018 року ПрАТ «СК «Провідна» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування у сумі 54 760 грн 76 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 26 квітня 2018 року № 0020082, з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, тобто не у повному обсязі.

Будь-яких доказів щодо обмежень по ліміту суми страхового відшкодування, яка зазначена у договорі страхування, на підставі яких документів та яким чином були виконані розрахунки при частковій виплаті суми заявленого страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутні.

Сам факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за Полісом № АК3199857 та часткова виплата суми страхового відшкодування у розмірі 54 760 грн 76 коп. не є належним доказом виконання ПрАТ «СК «Провідна» своїх зобов`язань перед позивачем у повному обсязі.

Отже, за таких умов, позивач ПрАТ «СК «УНІКА» безпідставно звернувся до винної у ДТП особи ОСОБА_1 з вимогою сплатити різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП та виплаченої страховиком винної у ДТП особи суми страхового відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - адвоката Афанасьєва Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська