ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4318/24 Справа № 183/8184/23 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Барильської А.П., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Галина Сергіївна, про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 , третя особа - ПН ДМНО Журавльова Г.С. , про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_4 та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять квартира АДРЕСА_1 ; земельні ділянки з кадастровими номерами :02:017:0211, місце розташування АДРЕСА_2 , та :02:016:0132, місце розташування АДРЕСА_3 .

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5 , яка була рідною донькою померлої ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 не встигла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як сама через два місяці померла, тяжко хворіючи. Його батько ОСОБА_6 також не встиг звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його дружини та матері позивача - ОСОБА_5 , оскільки помер майже через три місяці після її смерті, також хворіючи. За життя його мати ОСОБА_5 казала, що все майно, належне ОСОБА_4 , вона планує спадкувати та оформити для цього всі документи. Нотаріус Новомосковської ДНК Крутько Л.П. повідомила його про відкриття, за заявою його сестри ОСОБА_2 , спадкової справи після смерті ОСОБА_4 . у іншого нотаріуса та що ОСОБА_5 спадщину не отримувала, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не писала, а отже майно баби не входить до складу спадщини після смерті матері та батька. 21 грудня 2021 року ПН ДМНО Журавльова Г.С. винесла постанову, якою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск ним шестимісячного строку, визначений законодавством.

Зазначав, що за короткий проміжок часу (з жовтня 2020 року по березень 2021 року) померли всі його близькі люди: баба, мати, батько. Він перебував у шоковому стані та на грані нервового зриву. Після смерті батька тяжко захворів та проходив лікування. На момент смерті батька шестимісячний строк після смерті баби позивача ОСОБА_4 ще не сплинув. Він планував звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після її смерті, однак смерть батька його остаточно зломила, він тяжко захворів, через що пропустив строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та проходив курс лікування у стаціонарному відділенні з 17 квітня 2021 року по 01 травня 2021 рік включно.

Посилаючись на те, що вже звертався до суду з позовною заявою про поновлення строку на прийняття спадщини, однак з об`єктивних причин, у тому числі і через війну в Україні та її наслідки, вимушений був залишити позовну заяву без розгляду, що було зумовлено його психологічним станом та відсутністю доступу до своєї медичної документації, просив суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням законної сили.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він пропустив строк, визначений законом для прийняття спадщини, з поважних причин та він підлягає поновленню. Вказує про те, що він перебував у лікарні з психічним розладом та після виходу з лікарні продовжував лікування та не завжди усвідомлював значення своїх дій. Відповідачка у розмовах запевняла його, що надасть згоду на прийняття ним спадщини після смерті баби, навіть не дивлячись на пропуск ним строку.

04 квітня 2024 року відповідачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує про те, що позивач не надав доказів тривалої хвороби та доказів того, чому заяву про прийняття спадщини він подав лише 21 грудня 2021 року. Лікування він проходив лише два тижні з 17 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року. Посилання на вживання психоактивних речовин вже після виходу із лікарні є недоведеним.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалам справи, що з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 29 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 25 лютого 1984 року уклала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

21 червня 1996 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_6 та прізвище не змінювала.

Батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - баба позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 - мати позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 - батько позивача.

Бабі позивача ОСОБА_4 на праві власності належали земельні ділянки з кадастровими номерами :02: 016:0132, місце розташування АДРЕСА_3 , та :02:017:0211, місце розташування АДРЕСА_2 .

З копії довідки від 27 липня 2021 року №301 вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 13 січня 2015 року зареєстрований у АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 у період з 17 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року знаходився на лікуванні та психологічній реабілітації в ТОВ «Ретрієвал», та був виписаний в зв`язку з одужанням. За результатами лікування встановлено висновок лікаря нарколога: «Психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання психоактивних речовин, епізодичне вживання, F19.8». Рекомендовано тривале вживання медичного препарату, тривала індивідуальна психотерапія, повторний огляд через 4 місяці.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Г.С. від 21 грудня 2021 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану у АДРЕСА_5 , після померлої ОСОБА_4 з підстав того, що заява про прийняття спадщини не подана у встановлений законодавством строк.

Також, постановленою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалою від 29 травня 2023 року у справі №183/9195/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ПН ДМНО Журавльова Г.С. , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Волок Ю.В., про залишення без розгляду цивільного позову, а позовну заяву ОСОБА_1 , подану 30 грудня 2021 року, залишено без розгляду. Підставою залишення позову без розгляду вказано п.1 ч.2 ст.200, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

З наданої копії витягу зі спадкової справи після смерті ОСОБА_4 убачається, що 21 квітня 2021 року до ПН ДМНО Журавльової Г.С. із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , звернулась ОСОБА_2 , у якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 , дочка якої ОСОБА_5 є матір`ю заявника та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно заявник приймає. В заяві вказано, що крім заявника інших спадкоємців немає. 21 грудня 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1 , у якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 , дочка якої ОСОБА_5 є матір`ю заявника та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно заявник приймає. Наявності заповітів, видачі свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцям нотаріусом не встановлено. 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 подано повідомлення про звернення до суду з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

З наданої суду копії витягу зі спадкової справи після смерті ОСОБА_5 вбачається, що 11 червня 2021 року до Новомосковської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після матері ОСОБА_5 Повідомила про наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_1 . З довідки старости Орлівщинського старостинського округу від 11 червня 2021 року №700 вбачається, що ОСОБА_5 на момент смерті постійно мешкала у АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Наявності заповітів, видачі свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцям нотаріусом не встановлено.

З наданої суду копії витягу зі спадкової справи після смерті ОСОБА_6 убачається, що 11 червня 2021 року до Новомосковської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_6 Повідомила про наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_1 11 червня 2021 року нотаріусом повідомлено ОСОБА_1 про відкриття спадкової справи. 27 липня 2021 року до Новомосковської районної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_6 09 вересня 2021 року до компетентних органів нотаріату звернувся ОСОБА_11 , який повідомив, що після смерті батька ОСОБА_6 приймає спадщину. З довідки старости Орлівщинського старостинського округу від 11 червня 2021 року №701 вбачається, що ОСОБА_6 на момент смерті постійно мешкав у АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Наявності заповітів, видачі свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцям нотаріусом не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини та не довів суду поважних причин пропуску цього строку. Посилання позивача не можуть бути підставою для визнання поважною причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки поважність причин підлягає доведенню на підставі сукупності доказів, які в достатній мірі підтверджують наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого цією статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 28 лютого 2018 року в справі №318/1037/15-ц (провадження №61-4630св18), від 21 жовтня 2019 року в справі №662/1724/18 (провадження №61-9300св19), від 24 січня 2020 року в справі №192/1663/17 (провадження №61-7193св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17 (провадження №61-21751св18) зазначено, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Позивачем доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_6 .

Також із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 у період з 17 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року знаходився на лікуванні та психологічній реабілітації в ТОВ «Ретрієвал», та був виписаний в зв`язку з одужанням. За результатами лікування встановлено висновок лікаря нарколога: «Психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання психоактивних речовин, епізодичне вживання, F19.8». Рекомендовано тривале вживання медичного препарату, тривала індивідуальна психотерапія, повторний огляд через 4 місяці.

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадкового майна після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведено наявність об`єктивних та істотних перешкод за період після того, як його виписали з лікарні, тобто з 01 травня 2021 року (згідно довідки ОСОБА_1 пройшов повний курс лікування та виписаний з одуженням а.с.19) і до 21 грудня 2021 року (а.с.18,35 зворот).

Позивач вказуючи про те, що через смерть у короткий проміжок часу членів його родини він перебував у лікарні з психічним розладом та після виходу з лікарні продовжував лікування та не завжди усвідомлював значення своїх дій.

В консультаційному висновку спеціаліста №45/21 від 01 травня 2021 року, наведений висновок лікаря нарколога за яким: «Психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання психоактивних речовин, епізодичне вживання, F19.8». Рекомендовано тривале вживання медичного препарату Tab.Fluoxetin 20 mg - тривало, тривала індивідуальна психотерапія, повторний огляд через 4 місяці.

Втім доказів того, що позивач вживав вказаний препарат, термін вживання та доказів того, що він мав вплив на його свідомість позивачем не надано.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на те, що 27 липня 2021 року до Новомосковської районної нотаріальної контори позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після батька - ОСОБА_6 (а.с.60 зворот-61). Доказів того, що перешкодило йому в цей же період часу подати відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті баба не надано.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів наявності об`єктивних перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті баби в період часу з 01 травня 2021 року і до 21 грудня 2021 року.

Докази того, що відповідачка чинила йому перешкоди у реалізації його права відсутні.

Посилання апеляційної скаргу на те, що відповідачка у розмовах запевняла його що надасть згоду на прийняття ним спадщини після смерті баби навіть не дивлячись на пропуск ним строку, правового значення для вирішення даної справи не мають.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_12 пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не повно дослідив та встановив обставини даної справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров