Справа 749/506/24
Номер провадження 2/749/138/24
У Х В А Л А

19 червня 2024 року Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Сновськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №749/506/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Представник ОСОБА_3 адвокат Савоста І.М. у судовому засіданні заявила клопотання про зупинення розгляду справи, у якому просила зупинити провадження у справі у зв`язку з перебування відповідача на військовій службі та який направлений на лінію бойового зіткнення.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення клопотання про зупинення провадження та вказав, що за таких обставин борг підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_4 .

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

До основних засад судочинства ч. 3 ст. 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Вказана позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 15.08.2023 року у справі № 174/760/21.

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 №1516 від 31.05.2024, ОСОБА_3 з 28.03.2024 по теперішній час проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Крім того, з витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №105 від 14.04.2024 ОСОБА_3 з 13.04.2024 переправлений на лінію бойового зіткнення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом продовжено і який діє на теперішній час.

Вказаним вище Указом, зокрема, визначено, Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження, а тому з метою дотримання всіх процесуальних прав учасників процесу вважає за доцільне зупинити провадження у справі на час перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України, відтак клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

З приводу доводів відповідача про стягнення боргу з поручителя, суд зазначає.

Статтею 553 ЦК України закріплюють поняття поруки, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

За змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред`явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абзацом 2 частини першої статті 553 ЦК України, - у випадку порушення зобов`язання боржником. Факт порушення зобов`язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст.553, ч. 2 ст.554 ЦК України).

Разом з тим, договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Порука є видом забезпечення виконання зобов`язань, і водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та ІІІ книги п`ятої ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що позивач у позові просить солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 3000 доларів США., суд вважає, що дана справа не може бути розглянута лише відносно ОСОБА_4 , оскільки основним позичальником за договором позики від 23.09.2024 є ОСОБА_3 , тоді як ОСОБА_4 є поручителем, тому вирішення справи в частині вимог до основного боржника суд вважає первинним. Крім того, позивач скористався своїм правом на заявлення вимоги про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, а тому вирішення вимог до поручителя до того як судом будуть вирішені вимоги до позичальника суд вважає неможливим.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 258-260 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі №749/506/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу, до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за їх клопотанням або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині зупинення провадження по справі може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2024 року.

Суддя М.С. Чигвінцев