КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 364/265/23 Головуючий у суді І інстанції Ткаченко О.В.
Провадження № 22-ц/824/2172/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «СуперКредит» на рішення Володарського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року у справі за позовом кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року КС «СуперКредит», звернулося до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 01 квітня 2021 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № СК4/041/21/64/04 про надання коштів у позику, згідно умов якого остання отримала 15 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом.

Сторонами відповідно до п. 3.3. кредитного договору було погоджено графік платежів. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти згідно доручення відповідача від 01 квітня 2021 року в сумі 15 000 грн на рахунок отримувача в АТ КБ «ПриватБанк».

Станом на 20 квітня 2023 року, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 16 079,86 грн, з яких: 2 087,06 - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту, 13 992,80 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 20 квітня 2021 року по 20 квітня 2023 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь КС «СуперКредит» заборгованість у розмірі 16079,86 грн за договором про споживчий кредит № СК4/041/21/64/04 від 01 квітня 2021 року та судові витрати в сумі 2 684,00 грн.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит», суму простроченої заборгованості по тілу кредиту за договором про споживчий кредит № СК4/041/21/64/04 від 01 квітня 2021 року в сумі 2 087,06 грн, а також стягнуто 2 684,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, КС «СуперКредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильного застосовано норми матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд, ухваливши рішення, взагалі не взяв до уваги істотну умову договору про споживчий кредит № СК4/041/21/64/04 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 01 квітня 2021 року, а саме : п. 7.1 договору, в якому вказано, шо «Цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 01 квітня 2024 року (строк дії договору- 36 (тридцять шість місяців)».

Оскільки договір не визнано недійсним, то всі його істотні умови підлягають виконанню, а посилання суду на справу № 44/9519/12 від 28 березня 2018 року Великої Палати Верховного суду та частини другої статті 1050 ЦК України не може бути прийнято до уваги, оскільки даною справою вирішувалося питання про стягнення заборгованості за договором , а саме заборгованості за кредитом відсотками та пенею, а також штрафу після спливу передбаченого договором строку кредитування та не стосується предмету позову, де апелянт просив стягнути заборгованість в межах строку дії договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Марценюк Л.А. просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зазначає, що правовідносини за цим договором регулюються ЗУ «Про споживче кредитування», а тому в першу чергу погашається сума кредиту, а не процентів. Більше того, після ухвалення рішення між сторонами було досягнуто домовленості щодо добровільного виконання рішення та сплати 2 087,60 грн в погашення заборгованості, а позивач взяв зобов`язання не оскаржувати рішення.

З результатів аналізу змісту пункту 5.1 договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості.

Оскільки умовами самого договору передбачений обов`язок позичальника дострокового повернення кредиту у випадку прострочення виконання зобов`язань, то вважається, що така вимога автоматично настає після виникнення прострочення.

Прострочення виконання зобов`язань за договором виникло 05 червня 2021 року, таким чином, саме з 05 червня 2021 року настала вимога відповідно до умов договору з дострокового повернення кредиту, а відповідно з цієї дати нарахування процентів є неправомірним, тому суд першої інстанції правомірно застосував правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові у справі № 444/9519/12.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що сторони 01 квітня 2021 року уклали договір про споживчий кредит № СК4/041/21/64/04 про надання коштів у позику, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала 15 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, який зобов`язувалася виконувати (а.с. 5-7).

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору між сторонами було погоджено графік платежів. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти згідно доручення відповідача від 01 квітня 2021 року в сумі 15 000 грн на рахунок відповідача в АТ «ПриватБанк», що стверджено платіжною інструкцією № 1425 від 01 квітня 2021 року (а.с. 3).

Станом на 20 квітня 2023 року, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 16079,86 гривень, що стверджено розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій, а саме: сума простроченої заборгованості по тілу кредиту - 2087,06 грн.; сума заборгованості по сплаті процентів - 13992,80 (а.с.4).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит надається позичальнику у національній валюті України, після підписання Договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування за заявою позичальника суми виданого кредиту на його добровільний цільовий внесок в додатковий капітал.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний повертати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному розділом 3 договору.

Відповідно до п.п. 8 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком платежів частину кредиту щомісяця не пізніше 05 числа, вказаного в графіку платежів. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком платежів частину кредиту, позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в графіку платежів, фактично нараховані проценти на дату такого платежу.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить шістдесят шість процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки за договором можливо виключно за згоди позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору позичальник та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 (десять) років, у тому числі щодо неустойки.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 01 квітня 2024 року (строк дії договору - 36 (тридцять шість місяців).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті процентів, суд першої інстанції виходив з того, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01 квітня 2021 року, який підписаний в електронному вигляді позичальником, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було підписано особисто відповідачем, отже суд першої інстанції безпідставно встановив, що договір укладений в елекронній формі(а.с. 5-7). В п. 3.3 зазначеного договору вказано , що кредит надається на 36 місяців.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного.

Після підписання договору про споживчий кредит у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання та повернути кредит.

Таким чином суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що в договорі не встановлениййого строк.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит, користувалась кредитними коштами та періодично погашала заборгованість, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що у справах про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим засобом доказування у цій справі та в сукупністю з іншими доказами свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому відповідачем не було спростовано факт наявності та розміру заборгованості, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором КС «Супер Кредит» виконало своєчасно і належним чином, надававши кредиті кошти в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, обов`язкові щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів своєчасно та у погодженому розмірі не вносив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 13 992,80 грн як сума заборгованості по сплаті процентів за період 20 квітня 2021 року по 20 квітня 2023 року.

Колегія суддів враховує, що відповідач по справі - ОСОБА_1 не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті процентів за кредитом в розмірі 13 992,80 грн.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми процентів за кредитним договором в розмірі 13 992,80 грн, відтак рішення суду в цій частині відповідно до положень статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

На підставі викладеного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах даної справи, а саме 4026,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 37).

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «СуперКредит» задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «СуперКредит» 13 992,80 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 80 копійок) заборгованості по процентам за кредитним договором від 01 квітня 2021 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «СуперКредит» 4 026,00 грн (чотири тисячі двадцять шість гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній