Справа №613/723/24 Провадження № 2/613/414/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м.Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за якою просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину одноразово в сумі 12804 грн. 40 коп., понесені у зв`язку з лікуванням малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який на даний час розірвано, мають спільну дитину. Рішенням Богодухівського районного суду від 16 квітня 2020 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн., щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 25 жовтня 2019 року до досягнення дитининою повноліття. Як зазначає позивача, відповідач їх сплачує нерегулярно, допускаючи заборгованість. Дитина має проблеми з зубами, тому потребує регулярних медичних обстежень та лікування у лікаря - стоматолога. Крім того, дитина часто хворіє на гостру респіраторну вірусну інфекцію. У зв`язку з викладеним потребує додаткових витрат на лікування. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивача, яка зазначає, що вона не в змозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування сина, оскільки офіційно не працює та грошей на його утримання та лікування не вистачає. За період з грудня 2023 року по квітень 2024 року, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування дитини склала 25608 грн. 80 коп. З врахуванням того, що відповідач працює будівельником, отримує регулярний дохід, тому на думку позивача він має сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 12804 грн. 40 коп.

Ухвалою від 30.04.2024 року відкрито провадження у справів порядку загального позовного провадження.

Від представника відповідача - адвоката Браславської О.А. до суду надійшов відзив за змістом якого з позовними вимогами ОСОБА_4 відповідач не згоден, оскільки позивачка як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що вона за період з грудня 2023 року по квітень 2024 року витратила на лікування дитини 25608 грн 80 коп., з яких 12804 грн. 40 коп. просить стягнути з відповідача. Понесені витрати на лікування дитини складаються з платних стоматологічних послуг ФОП ОСОБА_5 , лабораторні дослідження, комп`ютерну томографію, придбання ліків. Як зазначає представник відповідача позивачкою не надано належних доказів, що дитина страждає на тяжку хворобу та не доведено, що відвідування лікаря стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дитини, як зазначено у Постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі №272/118/17-ц а не відносились до побутових потреб дитини, зумовлених профілактичними заходами з лікування зубів. Сторона відповідача зазначає, що позивачкою не надано жодного доказу в обгрунтування звернення за платними стоматологічними послугами. Також зазначає, що відповідно до програм медичних гарантіц обслуговування населення у 2023 та 2024 роціпередбачено отримання безоплатної стоматологічної допомоги дітям (невідкладна і планова стоматологія). Крім того, зазначає, що позивачка не узгоджувала з відповідачем платне стоматологічне лікування сина, а самостійно вирішила лікувати зуби дитини на платній основі, не скориставшись при цьому ані Програмами медичних гарантій, ані програмою «Збережи усмішку дитині», а тому має самостійно нести зазначені витрати. Посилається на те, що позивачкою не надано доказів необхідності проведення томографічних досліджень щелепів дитини та не надано доказів щодо оплати стоматологічних послуг. Також зазначає на те, що позивачка мала звернутися до сімейного лікаря, який при необхідності призначив би безкоштовні лабораторні дослідження дитини, а в разі недостатності таких досліджень видав би направлення на більш глибокі лабораторні дослідження, які також можна зробити безкоштовно за направленням сімейного лікаря. Також на думку сторони відповідача позивачем не доведено необхідність лікування виключно у приватних закладах обраних позивачкою, вказані дії з батьком дитини не узгоджувалися, тому на думку відповідача та його представника позивач має самостійно нести зазначені витрати. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Розгляд справи представник позивача просила проводити за її відсутності та відсутності відповідача.

Позивач надала відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що з доводами відповідача, наведеними у відзиві та правовою оцінкою обставин викладених у ньому не погоджується. При цьому зазначила, що дитина має проблеми з зубами, а саме пульпіт та лікування даного захворювання дійсно можливе в державних закладах, проте таке рішення було прийняте враховуючи болісне сприйняття дитини відвідувань стоматолога та необхідність хірургічного втручання під час лікування. Також зазначає, що вона зверталася до дитячого стоматолога державного закладу охорони здоров`я за направленням лікаря-педіатра, з яким укладено декларацію , на підтвердження чого вона надала направлення. Проте, дитячий лікар -стоматолог державного закладу охорони здоров`я рекомендував звернутися до приватних лікарів -стоматолологів, оскільки лікування пульпіту, у зв`язку з тим, що дитина не піддається звичайному огляду, потребує седації (введення в організм седативного (розслабляючого препарату, що викликає сон легкого ступеня - поверхневий), що неможливо зробити в державному закладі охорони здоров`я. Таким чином, позивач зазначає, що рішення про лікування зубів дитині на платній основі не ю не було прийнято самостійно, це була необхідність. Перед лікуванням зубів, у дитини було виявлено інфекційне захворювання, яке потребувало негайного приймання ліків та здачі аналізів. Зазначила, що відповідача шляхом листування попереджала про необхідність витрат на дитину.

Позивач в судове засідання не з"явилася, про день час та місце розгляду справи була повідомлена, надала заяву за змістом якої просить розглядати справу за її відсутності, уточнила, що позовні вимоги підтримує в поновму обсязі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений.

Представник відповідача згідно змісту відзиву, розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з 18 листопада 2017 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року було розірвано.

Від шлюбу сторонни мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, з індексацією починаючи з 25 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , ПІП ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 .

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитинивід 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожену часник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбіміж собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсягїхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися післяїх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелікяких надається данною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожені з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися післяїх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Ч инним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичнихпослуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правовапозиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на медичні обстеження та лікування їх спільного з відповідачем сина у лікаря - стоматолога, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги, як вбачається з наданих позивачкою підтверджень додаткових витрат.

Отже розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортнелікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до наданих позивачем копій Договору №20022024-1 про надання платних стоматологічних послуг (ІНФОРМАЦІЯ_5 , ФОП ОСОБА_5 ) від 20 лютого 2024 року (а.с.14-18) та плану лікування стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 від 20 квітня 2024 року (а.с.19) загальна вартість послуг налікування дитини - ОСОБА_3 склала 19800 грн.

Крім того, на проведення лабораторних досліджень в ПП медичній лабораторії «АНАЛІТИКА» (замовлення: 1206287 від 3 січня 2024 року -на суму 1560 грн. (а.с.20), 1215708 від 20.01.2024 року - на суму 950 грн. (а.с.20) та 411672 на суму1260 грн (а.с.23), тим самим позивачем було сплачено кошти у загальному розмірі 3770 грн.

Також, відповідно до розрахунку оплати за послуги медичної допомогиТОВ «Медичний центр здоров`я» №Г231221/204 від 21.12.2023 року (а.с.21) ОСОБА_3 були проведені лабораторні дослідження вартість яких склала 530 грн.

Комп`ютерна томографія двох щелеп згідно чеку № від 31.01.2024 року (а.с.22), склала 738 грн.

Згідно квитанції ТОВ «ДОМІНАНТА-ФАРМА» від 9 січня 2024 року (а.с.22) позивачем витрачено кошти на придбання ліків у розмірі 770,80 грн.

Отже загальний розмір витрачених позивачем коштів на обстеження та лікування дитини складає - 25 608,80 грн.

При цьому позивач просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину є такими, що підтверджені належними доказами (договором про надання стоматологічних послуг, планом лікування дитини з детальним описом наданих послуг та відповідними платіжними документами), в зв`язку чим підлягають задоволенню в розмірі половини вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 12 804 грн. 40 коп.

У постанові Верховного Суду Українивід 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язанііз станом здоров`я дитини).

Отже відповідно до наданих доказів у справі позивачем доведено суду, що нею було витрачено додаткові витрати на дитину зокрема на розвиток сина, а також на його лікування на загальну суму 25608 грн. 80 коп., половина яких становить 12 804 грн. 40 коп

Враховуючи наведене позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 12804 грн. 40 коп.

За приписами ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину стороною відповідача суду надано не було.

Посилання сторони відповідача на те, що з відповідачем не було узгоджено необхідність лікування дитини на платній основі у обраних позивачем приватних закладах, суд вважає таким, що не виключає необхідність та можливість отримання дитиною медичної допомоги та обстежень саме в обраних позивачем медичних закладах. Також суд враховує те, що дитина, як було зазначено позивачем у відповіді на відзив,болісно сприймає візити стоматолога, добровільно оглянути себе та лікуватися не дає, тим самим потребує особливих підходів у лікуванні, що виключило можливість отримання медичної допомоги у державних закладах на безоплатній основі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежновід характеру рішення. Крім того, необхіднобрати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, якііснують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чивиконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції, може бути визначенотільки з огляду на конкретні обставини справи (ПронінапротиУкраїни, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ст.141 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного відповідно до ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу Україн , керуючисьст.ст. 4, 12, 76-81, 206, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РОНКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої як внутрішньо - переміщена особа та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 12 804 (дванадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA 6026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя