УХВАЛА

24 червня 2024 року

м. Київ

справа № 484/301/23

провадження № 61-8878ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2024 року у справі за позовом Кредитної спілки «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Кредитна спілка «Взаємодовіра» (далі - КС «Взаємодовіра») звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила суд стягнути заборгованість у сумі 44 746,85 грн, з яких: прострочена заборгованість по сплаті процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами з 16 лютого 2021 року по 28 грудня

2022 року - 43 788,63 грн та 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту - 958, 22 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року позов КС «Взаємодовіра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22

від 15 лютого 2019 року заборгованість станом на 28 грудня 2022 року, що становить 44 746,85 грн, з яких: прострочена заборгованість по сплаті процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами з 16 лютого 2021 року по 28 грудня 2022 року - 43 788,63 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 958,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн у рівних частках з кожного по 894,66 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22 від 15 лютого 2019 року станом на 28 грудня 2022 року, що становить 44 746,85 грн з яких прострочена заборгованість по сплаті процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами з 16 лютого 2021 року по 28 грудня 2022 року - 43 788,63 грн та 3 % річних - 958,22 грн за несвоєчасну сплату кредиту скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення цього ж суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» судового збору у розмірі 894,66 грн скасовано.

Стягнуто з КС «Взаємодовіра» на користь держави судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.

Поновлено дію рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року в його нескасованій частині.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року повернуто особі, яка її подала.

14 грудня 2023 року ОСОБА_1 вдруге подала апеляційну скаргу на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня

2023 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року підстави, наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року, визнано неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 рокузалишено без руху.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 03 квітня 2023 року, ухваленого у справі за позовом КС «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє звернулася до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, витребувано із Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області матеріали цивільної справи

№ 484/301/23.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 03 квітня 2023 року у справі за позовом КС «Взаємодовіра» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В ухвалі від 01 травня 2024 року суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив із того, що існує ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

15 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Миколаївського апеляційного суду

від 01 травня 2024 року (надійшла до суду 20 червня 2024 року), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року позов задоволено. Стягнуто солідарно

з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22 від 15 лютого 2019 року станом на

28 грудня 2022 року у розмірі 44 746,85 грн, з яких: прострочена заборгованість по сплаті процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами

з 16 лютого 2021 року по 28 грудня 2022 року 43 788,63 грн; 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту - 958,22 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подачі 18 березня 2024 року до апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення цього строку та витребувано матеріали справи з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області,

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 22 квітня 2024 року надала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

30 квітня 2024 року надійшли матеріали цивільної справи № 484/301/23.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження не оскаржувалась ОСОБА_1 до Верховного Суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2024 року вдруге відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Відмова у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України є безумовною, оскільки положення процесуального Кодексу не містить винятків та обставин, за наявності яких суд апеляційної інстанції наділений правом на відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка попередньо зверталася із такою скаргою на це саме рішення

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У висновках, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 816/1310/16 (провадження № К/9901/52721/18), зазначено, що положення процесуального права щодо відмови судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення,

є чіткими, які не викликають множинного розуміння, такі норми не підлягають обмеженню в застосуванні.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Виходячи зі змісту положень пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, вимоги цієї статті не допускають альтернативності в процесуальних діях суду

у випадку наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Право на доступ до суду ОСОБА_1 не обмежено, оскільки нормами ЦПК України чітко визначені випадки, у яких суд відмовляє у відкритті провадження

у справі, у тому числі і у випадку, коли існує ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що найперша ухвала Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2024 року, якою їй вперше було відмовлено

у відкритті апеляційного провадження, нею не оскаржувалася.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 травня

2024 року є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом при постановленні ухвали від 01 травня 2024 року норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2024 року

у справі за позовом Кредитної спілки «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник