Справа № 128/2190/22
Провадження № 22-ц/801/1442/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 рокуСправа № 128/2190/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

за участю секретаря Кобенди Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Транс-Сервіс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про залишення без розгляду позовної заяви, постановлену у цій справі 15 травня 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Карпінською Ю.Ф.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Головне управління Національної поліції у Вінницькій області звернулось до суду із зазначеним позовом.

05 травня 2024 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області вказану позовну заяву було залишено без розгляду.

Не погодившись із такою ухвалою, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема він посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки 26 жовтня 2023 року представником позивача подавалась заява про розгляд справи у його відсутність, а в матеріалах справи відсутня ухвала, якою суд визнав явку позивача обов`язковою.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у судове засідання 15 травня 2024 року позивач повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав, а в матеріалах даної справи відсутня його заява про розгляд справи без його участі.

Однак із такими висновками суду неможливо погодитись з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі, у якій просив розглянути клопотання про заміну відповідача на належного без участі позивача, тобто оформлення цієї заяви не виключає можливості тлумачити її як прохання позивача проводити розгляд справи у відсутність позивача (а. с. 159).

18 січня 2024 року представник позивача звернувся до суду із заявою, у якій серед іншого вказав, що просить провести підготовче судове засідання без його участі (а. с. 186).

04 квітня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що він бере участь у розгляді справи №138/1901/22, який призначено на цей же день о 14 год. 00 хв. у Чернівецькому районному суді Вінницької області (а. с. 204).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Положеннями ЦПК України встановлено, що суди повинні здійснювати правосуддя на засадах рівності всіх перед законом і недопущення будь-яких дискримінацій з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16 (провадження № 61-17043св21).

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції врахував лише те, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явився в судові засідання двічі поспіль, однак не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявні дві заяви, які можна тлумачити як прохання позивача проводити розгляд справи у його відсутність, що виключає можливість для залишення позову без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки надходження заяв про розгляд справи у відсутність позивача у розумінні приписів цих статтей є винятковим випадком, коли розгляд справи у відсутність позивача провести можливо не залежно від того з`являвся позивач у судові засідання чи ні. Разом з тим, суд у оскаржуваній ухвалі не вказав те, яким чином неявка позивача перешкоджає вирішенню спору між сторонами.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на те, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У ч. 13 ст. 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів цієї норми підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року про залишення без розгляду вказаної позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. М. Шемета