Дата документу 02.07.2024Справа № 554/2786/24
Провадження № 2/554/3469/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Полтавський обласний центр зайнятості в особі Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості уберезні 2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь допомогу по безробіттю в сумі 62 043,70 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 15.06.2020 року зареєструвався в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу. На підставі поданої заяви від 15.06.2020 року ОСОБА_2 було надано статус безробітного з 15.06.2020 року. З 15.06.2020 року ОСОБА_2 призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

12.03.2021 року ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю, в зв`язку з закінченням строку виплати. 25.03.2021 року припинено реєстрацію ОСОБА_2 , в зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із ст.4 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно із звіркою з даними ПФУ виявлено, що у періодах зайнятості ОСОБА_2 відображено заробітну плату за 8 днів червня 2020 року. З метою перевірки вказаної обставини позивачем 06.08.2020 року до ТОВ «Агрі Постач Солюшн» направлено запит щодо підтвердження факту роботи ОСОБА_2 на вказаному підприємстві. Однак, вказаний лист повернуто Укрпоштою, в зв`язку з відсутністю за вказаною адресою.

16.09.2020 року Львівським міським центром зайнятості на виконання листа позивача від 18.08.2020 року здійснено перевірку фактичного знаходження суб`єкта господарювання ТОВ «Агрі Постач Солюшн» за вказаною адресою. Результати перевірки викладено в акті №35 від 16.09.2020 року, відповідно до якого встановити знаходження ТОВ «Агрі Постач Солюшн» не вдалося. І тільки 23.03.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов лист, яким підтверджено, що ОСОБА_2 за період з 25.06.2020 року по 09.11.2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн».

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості матеріального забезпечення від 25.03.2021 року зафіксовано факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн» у період з 25.06.2020 року по 09.11.2020 року.

Згідно з листом ГУ ДПС у Львівській області від 08.09.2021 року ОСОБА_2 , відповідно до інформації наявної в реєстраційних базах ГУ ДПС у Львівській області, прийнятий на роботу суб`єктом господарської діяльності ТОВ «Агрі Постач Солюшн» згідно з наказом від 24.06.2020 року №58-п. Факт сплати ЄСВ за період з червня 2020 року по листопад 2020 року підтверджується даними про особу з ДРЗДСС, а саме витягом №98 від 12.03.2024 року.

ОСОБА_2 був обізнаний з обов`язком повідомляти про всі обставини, що впливають на припинення реєстрації та виплату допомоги по безробіттю, а саме про працевлаштування до ТОВ «Агрі Постач Солюшн». Однак не виконав цього обов`язку та не повідомив Центр зайнятості про своє працевлаштування.

26.03.2021 року згідно з наказом №33 Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості відповідача було зобов`язано повернути виплачену йому суму матеріального забезпечення. Копію наказу вручено відповідачу під підпис 31.03.2021 року. Отже, дії відповідача з отримання допомоги по безробіттю за період з 25.06.2020 року по 24.03.2021 року в сумі 62 043,70 грн. є недобросовісними.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До суду надійшов відзив відповідача, в якому ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що з 09.09.2019 року по 08.06.2020 року він працював водієм навантажувача у ТОВ «Фіркрофт Україна». Після звільнення з даного підприємства 15.06.2020 року, з метою пошуку роботи, він зареєструвався в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості. ОСОБА_2 надав всі необхідні документи; перевіривши його документи, 15.06.2020 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Про випадок (перебування у трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн») відповідач вперше дізнався у Філії.

Відповідач стверджує, що особисті персональні дані для оформлення трудових відносин (заяву про прийняття на роботу він не писав, з наказом про прийняття на роботу не ознайомлювався та не підписував) керівництву ТОВ «Агрі Постач Солюшн» не надавав та особисто в даній організації не працював.

З метою з`ясування факту перебування з даним підприємством в трудових відносинах (а саме: шахрайських дій по відношенню до нього) ОСОБА_2 вжив всіх заходів досудового врегулювання спору. Відповідач постійно проживав і проживає в м.Полтава, ніколи не працював у м.Львові та вперше почув про ТОВ «Агрі Постач Солюшн» при зверненні до Філії. Його трудова книжка також не містить жодних відомостей про працевлаштування в ТОВ «Агрі Постач Солюшн». У грудні 2022 року відповідач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрі Постач Солюшн» про визнання трудового договору неукладеним. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.03.2022 року позов задоволено та визнано трудовий договір від 25.06.2020 року між ТОВ «Агрі Постач Солюшн» та ОСОБА_2 неукладеним. З інформації Опендатаботу видно, що по зазначеному товариству є судові справи цивільні, адміністративні та кримінальні. Відповідач вказує на те, що він не зловживав своїми правами та обов`язками при зверненні до служби зайнятості та під час перебування на обліку в статусі безробітного. Відвідував Філію у призначений йому час та сумлінно виконував всі вимоги спеціалістів Філії (а.с.51-55).

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити повністю. Зазначив, що Полтавська філія Полтавського обласного центру зайнятості не залучалася по справі за позовом ОСОБА_2 . Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Вважає, що рішення суду від 17.03.2022 року не може бути залучено як належний доказ по даній справі. Визнання трудового договору неукладеним не скасовує запису в реєстраційних базах Державної податкової служби про прийняття на роботу ОСОБА_2 та не скасовує відомості з ДРЗДСС. При цьому, наявність цих відомостей в ДРЗДСС свідчить про те, що відповідач отримував заробітну плату, з якої роботодавець сплачував єдиний соціальний внесок. Так, згідно з результатами звірки ДРЗДСС щодо ОСОБА_2 за червень-липень ТОВ «Агрі Постач Солюшн» сплачено 914,29 грн. ЄСВ. Тобто, відповідач отримував заробітну плату.

Полтавська філія Полтавського обласного центру зайнятості вважає, що відсутність запису в трудовій книжці про працевлаштування відповідача в вищезазначений період не свідчить про те, що він не міг працювати у ТОВ «Агрі Постач Солюшн» без внесення запису у трудову книжку. З практики розгляду звернень громадян є випадки, коли громадяни мали більше одної трудової книжки. Те, що ТОВ «Агрі Постач Солюшн» орендує склади на території Полтавської області у м.Миргород, вул.Шляхова,4а, підтверджує можливість відповідача працювати в ТОВ «Агрі Постач Солюшн» на території Полтавської області.

Таким чином, факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн» підтверджується не тільки даними з ДРЗДСС, а і листом органу виконавчої влади в сфері податків в Україні, а саме ГУДПС у Львівській області від 08.09.2021 року та листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.03.2021 року (а.с.89-93).

Ухвалою суду від 10.06.2024 року визнано необґрунтованою заяву представника позивача про відвід судді Чуваної А.М.

Ухвалою суду 13.06.2024 року в задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Чуваної А.М. відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що і у Миргородському районі він також не працював, наказів про прийняття його на роботу немає.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин.

Судом встановлено, що 15.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 14,15).

На підставі поданої до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості заяви від 15.06.2020 року ОСОБА_2 було надано статус безробітного з 15.06.2020 року.

25.03.2021 року припинено реєстрацію ОСОБА_2 , в зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із ст.4 Закону України «Про зайнятість населення».

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості матеріального забезпечення від 25.03.2021 року зафіксовано факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн» у період з 25.06.2020 року по 09.11.2020 року та винесено наказ №33 від 26.03.2021 року про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_2 в сумі 62 043,70 грн. (а.с.28,29).

29.03.2021 року Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості було направлено ОСОБА_2 лист з вимогою сплатити 62 043,70 грн. (а.с. 30).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - це соціально-економічне явище, при якому частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме з наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти.

Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону; та збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а та від 24 квітня 2019 року у справі №757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18). Вищевказане узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Позивач посилається на те, що факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ «Агрі Постач Солюшн» підтверджується не тільки даними з ДРЗДСС, а і листом ГУДПС у Львівській області від 08.09.2021 року та листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.03.2021 року.

Відповідач наполягає на тому, що заяву про прийняття на роботу він не писав, з наказом про прийняття на роботу не ознайомлювався та не підписував, керівництву ТОВ «Агрі Постач Солюшн» нічого не надавав та особисто в даній організації не працював.

Доказів на спростування вказаних обставин до суду не надано.

Більше того, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.03.2022 року, яке набрало законної сили та не було оскаржено Полтавським обласним центром зайнятості, визнано трудовий договір від 25.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрі Постач Солюшн» та ОСОБА_2 неукладеним (а.с.70-73).

Позивач у цій справі, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю. Не доведення вини застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю позивачем є безумовною підставою у відмові в задоволенні позовних вимог, що також повністю узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) від 06 лютого 2019 року та правової позиції Верховного Суду у справі № 757/17820/17-ц від 24.04.2019 року, у якій вже враховано зазначені висновки Об`єднаної палати.

Отже у цій справі позивачем Полтавським обласним центром зайнятості в особі Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості не доведено вину відповідача ОСОБА_2 у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття і таких обставин і доказів матеріали справи не містять.

Право на соціальний захист є невід`ємним конституційним правом громадян (стаття 64 Конституції України).

У справі Gaygusuz v. Austria, § 41, Європейський суд з прав людини установив, що право на невідкладну допомогу - допомогу за системою соціального забезпечення, пов`язану з виплатою внесків у фонд страхування на випадок безробіття - було, наскільки це передбачено чинним законодавством, майновим правом для цілей статті 1 Протоколу № 1, тобто є позитивним обов`язком держави, оскільки це положення застосовується без необхідності покладатися виключно на зв`язок між правом на невідкладну допомогу та зобов`язанням сплачувати «податки чи інші внески».

У справі Klein v. Austria, § 57 було зазначено, що право на соціальну допомогу, яка виплачувалася з програми пенсійного забезпечення, було пов`язане з виплатою внесків, а якщо такі внески були зроблені, то відповідній особі не може бути відмовлено в такій допомозі.

Отже, внески в пенсійний фонд можуть відповідно до певних обставин та національного законодавства, створювати право власності (Kjartan Asmundsson v. Iceland, §39; Apostolakis v. Greece, §§28та35; Bellet, Huertas and Vialatte v. France (ухв.); Skorkiewicz v. Poland).

Окрім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Казарін проти Італії» (заява Амелії Казарін ( Amelia Casarin ) № 4893/13) від 11 лютого 2021 року, суд також установив, що держава фактично вже надала людині соціальну допомогу, її перерахунок і подальші спроби повернути виплачені кошти становитимуть втручання у права, гарантовані ст. 1 Протоколу 1 Конвенції.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд має виконати вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевказаних вимог законодавства та обставин справи в їх сукупності, зокрема не доведення позивачем вини відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю.

Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 6,15, 16,1166,1212 ЦК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: Полтавський обласний центр зайнятості в особі Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості, місцезнаходження: 36039, м.Полтава, вул.Сінна,45, ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 05.07.2024 року.

Суддя А.М.Чуванова