Справа № 214/5788/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки і піклування Саксаганської районної у місті ради про встановлення юридичного факту, -

Встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 самостійно без участі матері виховує і утримує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 2021 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

В обґрунтування вимог представник заявника вказує на те, що вийшли зміни до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і для того щоб довести відповідно вимог цього Закону та вимог Постанови №560 КМУ від 16.05.2023 року факт самостійного виховання та утримання є можливим тільки за рішенням суду. Окрім того, встановлення факту самостійного виховання дитини потрібно для набуття права належного захисту дитини та реалізації свої потенційних прав пов`язаних із самостійним вихованням дитини. Оскільки місце проживання матері невідоме, заявнику необхідно мати можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини з метою забезпечення гармонійного розвитку та реалізації наявних освітніх можливостей та захисту прав сина ОСОБА_2 у випадку їх порушення.

При цьому представником заявника не визначено як зацікавлену особу відповідний орган державної влади, відповідальний за проведення мобілізації (адже відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» міститься саме таке формулювання, що «не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; тощо»).

При цьому жодних обставин існування перешкод у вирішенні ним питання щодо виховання, лікування чи навчання дітей без встановлення цього факту - заявником суду не зазначено і доказів такого до заяви не додано.

Крім того, суд враховує, що фактично за своїм змістом ця заява є вимогою про визначення у судовому порядку місця проживання дитини з батьком. Чинним Цивільним процесуальним кодексом України для такої категорії справи визначено порядок розгляду справи у порядку загального позовного провадження (стаття 274 Сімейного кодексу України). При цьому чинне законодавством України при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини зобов`язує суд дотримуватися вимог статті 19 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. ст.315,260,261,353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У відкритті провадження за заявою представника заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки і піклування Саксаганської районної у місті ради про встановлення юридичного факту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Б. Малаховська