КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/5527/23

09 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» Самойліченко Олександри Дмитрівни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 10.11.2020 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №1, за умовами якого відповідачу було надано позику у сумі 30 000,00 грн., плата за оформлення договору позики 3 600,00 грн. на строк користування 24 місяці зі сплатою процентів у сумі 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та комісією у сумі 4,5% від загальної суми позики за календарний місяць.

Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надану позику в строки, передбачені договором. Так, заборгованість за договором станом на 16.11.2023 року становить 65 182,60 грн., що включає у себе заборгованість за тілом у сумі 30 685,00 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 34 497,60 грн., що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

З урахуванням вище викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 65 182,60 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики №1 від 10 листопада 2020 року, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 18 березня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» Самойліченко Олександра Дмитрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанії постановлено з порушенням норм матеріального та процессуального права.

Зазначає, що п.1.4. Договору позики № 1 від 10.11.2020 року визначає, що підписанням даного Договору позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати позику на картковий або поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», та уповноважує позикодавця здійснити таке перерахування на зазначений картковий або поточний рахунок та одночасно підтверджує, що є кінцевим правонабувачем за зазначеним картковим або поточним рахунком.

Вказує на те, що заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факториг» за кредитним договором № 1 від 10 листопада 2020 року станом на 16 листопада 2023 року (включно) становить 65 182,60 грн. та складається з: тіло кредиту - 30 685, 00 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят п?ять грн. 00 коп.); заборгованість за сумою відсотків за користування кредиту - 34 497, 60 (тридцять чотири тисячі чотириста дев?яносто сім грн. 60 коп.).

Зазначає, що було отримано оплату у розмірі 2 915, 00 грн..

Вказує на те, що станом на дату 16.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором № 1 від 10.11.2020 року не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №1 (далі - договір позики) (а.с. 25-27).

Відповідно до п.1.1. договору позики, позикодавець зобов`язувався надати позику позичальнику, а позичальник зобов`язувався повернути позику та внести плату за користування позикою в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором.

Позика надавалася позичальнику шляхом перерахування позикодавцем грошових коштів у національній валюті України - гривнях, на картковий рахунок або поточний рахунок відкритий у Банківській установі на території України, наданий та особисто зазначений позичальником у даному договорі (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4 підписанням даного договору позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати позику на картковий або поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий в «ПАТ КБ «ПриватБанк», та уповноважує позикодавця здійснити таке перерахування на зазначений картковий або поточний рахунок та одночасно підтверджує, що є кінцевим правонабувачем за зазначеним картковим або поточним рахунком.

Згідно п. 3.1., сума Позики становить 30 000,00 грн.

Умовами п.п. 3.5. - 3.8. договору позики встановлено 24 місячний строк користування позикою, який починався з моменту (дати) зарахування суми позики на картковий рахунок або поточний позичальника.

Проценти за користування позикою встановлювалися на рівні 0,01 % річних від загальної суми позики за календарний місяць та нарахування авансом на початку кожного місяця користування позикою.

Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60,4% річних від загальної суми позики.

Комісія за управління (обслуговування) позики встановлюється на рівні 4,5 % від загальної суми Позики за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування позикою

Разом із копією договору позики стороною позивача надано також заяви ОСОБА_1 про отримання позики та підписаний нею паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-29).

Суду надано сформовану Виписку директором ТОВ «Сучасний Факторинг» з особового рахунку за кредитним договором №1 від 10.11.2020 року, за яким заборгованість за договором станом на 16.11.2023 року становить 65 182,60 грн., що включає у себе заборгованість за тілом у сумі 30 685,00 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 34 497,60 грн. Отримано оплати на суму 2 915,00 грн. (а.с. 30).

Відмовляючи у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції посилався на те, що ТОВ «Сучасний Факторинг» не надало доказів на підтвердження видачі позичальнику грошових коштів за умовами договору позики №1 від 10.11.2020 року (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо). Також позивачем не надано виписки з особового рахунку. Надана так звана виписка, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сама по собі не є належним та допустимим доказом виконання позивачем умов договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на рахунок, позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В підписаній відповідачем 17 березня 2013 року заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідач з викладеними у заяві умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до позовної заяви було долучено копію договору позики № 1 від 10 листопада 2020 року, копію заяви на отримання позики від 10 листопада 2020 року, копію паспорта позики за договором позики № 1 від 10 листопада 2020 року та копію виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1 від 10 листопада 2020 року, яка фактично є розрахунком заборгованості.

Тобто, позивачем не було надано до суду першої інстанції доказів того, що відповідачу відповідно до п. 1.4 договору позики № 1 від 10 листопада 2020 рокубуло надано позику, доказів того, що відповідач користувався наданими коштами та має заборгованість саме у визначеному позивачем розмірі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено заявлені позовні вимоги.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» Самойліченко Олександри Дмитрівни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» Самойліченко Олександри Дмитрівни залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: