БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/1411/23
Провадження № 2/273/162/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.,

при секретарі судових засідань Муравській М.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довбиської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селещина-1 Машівського району Полтавської області помер її батько ОСОБА_2 . У зв`язку зі смертю батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Право на спадщину мали також брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 , однак вони відмовились від прийняття спадщини, про що подали нотаріусу відповідні заяви. Інші, крім неї, спадкоємці майна відсутні. 27 червня 2018 року нотаріус Баранівської державної нотаріальної контори Вовк Н.М. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на квартиру і рекомендувала звернутися в суд з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що її батько ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1 проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_1 батько проживав у квартирі один.

Відповідач Довбиська селишна рада у судове засідання свого представника не направила, подали до суду заяву, в якій просять розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 33).

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 03.05.2018 року, батьком вказаний ОСОБА_2 .(а.с.13)

Згідно архівної довідки №94-Ш від 15.09.2017 року, 12.02.1992 р. на засіданні виконавчого комітету Кам`янобрідської селищної ради народних депутатів розглядалось питання про оформлення права власності на жилі будинки по АДРЕСА_2 , на якому прийнято рішення №19, в якому вказано визнати право державної власності жилих будинків за вищевказаною адресою за Кам`янобрідським фаянсовим заводом, які рахуються на балансі цього підприємства та видати реєстраційні посвідчення на ці будинки. (а.с.10)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.04.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Селещина-1 Машівського району Полтавської області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, що вбачається з свідоцтва про право власності на житло, видане 02.08.1993 року Відділом приватизації Кам`янобрідського фаянсового заводу (а.с.8)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 21.03.2023 року.

Діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_1 , про що написала відповідні заяви нотаріусу ( а.с. 11,12).

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18) від 27.06.2018 року № 914/02-14/248/2017, за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру та реєстрації права власності за померлим.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого Новоград-Волинським МБТІ станом на 24.05.2018 року, квартира АДРЕСА_3 є загальною площею 51,1 кв.м, в т.ч. житловою 29,7 кв.м. (а.с. 14-15).

Згідно копії довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 24.05.2018 року № 7 право власності на вартира АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 02.08.1993 р.( а.с. 16).

Відповідно до довідки Кам`янобрідської селищної ради від 12.06.2018 року №201 ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 . На момент смерті проживав один.(а.с.17)

Згідно матеріалів копії спадкової справи № 248/2017 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка надійшла на запит суду, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , про що подала відповідну заяву 19.04.2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с.41-48).

Відповідно до ч. 2ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , проте не може оформити своє право власності.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином, суд вважає не доведеним той факт, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_1 проживав разом з ним та прийняв спадщину після смерті останнього.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_2 та брата позивачки ОСОБА_1 та за життя спадкодавця не визначено частку у спільній власності кожного із таких співвласників, суд вважає, що частка кожного власника у праві спільної сумісної власності є рівною та становить (одна друга), оскільки інше не встановлено судом.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, оскільки вона є спадкоємцем за законом та частково прийняла спадщину шляхом звернення в установлений строк до нотаріуса. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, відмовились від прийняття спадщини.

Визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 263-265, 273, 352, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Довбиської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала останньому на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 02.08.1993 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.07.2024.

Суддя Людмила САМОЙЛЕНКО