Номер провадження: 22-ц/813/1967/24
Справа № 522/3702/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача Одеського національного медичного університету, представника відповідача Косцова В.М.,

від позивача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №522/3702/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Одеського національного медичного університету на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року у складі судді Федчишеної Т.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 23 лютого 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що працювала на посаді завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права в Одеському національному медичному університеті Наказом ОНМедУ від 10 січня 2022 року №17/л звільнена з 11 січня 2022 року по пункту 6 статті 36 КЗпП України на підставі витягу з протоколу засідання профспілкового комітету ППО працівників ОНМедУ від 25 листопада 2021 року №24. Наказом ОНМедУ від 25 січня 2022 року №55/л дію Наказу від 10 січня 2022 року №17/л зупинено. Наказом ОНМедУ від 01 лютого 2022 року №75/л «Про звільнення ОСОБА_2 » дату звільнення встановлено 24 січня 2022 року. Вважаючи звільнення по пункту 6 статті 36 КЗпП України незаконним, позивач ОСОБА_1 просила:

визнати незаконним та скасувати наказ Одеського національного медичного університету «Про звільнення ОСОБА_1 » від 10 січня 2022 року №17/л;

визнати незаконним та скасувати наказ Одеського національного медичного університету «Про звільнення ОСОБА_1 » від 01 лютого 2022 року №75/л;

поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права на 1,0 ставки Одеського національного медичного університету;

стягнути з Одеського національного медичного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути з Одеського національного медичного університету на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн.;

допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.1-17).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2022 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.215-216).

Відповідач Одеський національний медичний університет позов не визнав, зазначивши у відзиві про законність звільнення. Повідомлення про чергове засідання 17 червня 2021 року Вченої ради було розміщено на сайті університету. Про зміни у структурі та штатній чисельності університету та про прийняті щодо цього накази доводилось до відома на сайті університету та було відомо позивачу. Не отримання поштової кореспонденції університету, не відповідь на телефонні дзвінки тощо не вказує на те, що університет не повідомляв позивача про зміни в організації праці. Відсутність позивача на засіданнях профкому, де вирішувалось питання надання дозволу на розірвання трудового договору, обумовлена тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 . Доводи щодо не зазначення позивачем під розписку про відмову від проходження роботи, щодо не подання письмової заяви про відмову від проходження роботи у зв`язку зі змінами істотних умов праці безпідставні, так як закон не вимагає письмової відмови від проходження роботи для підтвердження факту такої відмови. ОСОБА_1 , не надавши згоди на зайняття будь-якої з вакантних посад, є такою, що відмовилась від проходження роботи. Введенням змін в організацію виробництва і праці ОНМедУ на законній підставі змінив істотні умови праці ОСОБА_1 , а враховуючи, що позивач відмовилася від продовження роботи за нових умов, то була звільнена у законний спосіб по пункту 6 статті 36 КЗпП України, тому період після цього не може вважатися вимушеним прогулом. Здійснене в рамках чинного законодавства звільнення не має наслідком завдання моральної шкоди (т.2 а.с.1-6, 89-91).

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року Одеським національним медичним університетом надано інформацію щодо наявних в ОНМедУ вакантних посад (ставок) у період з 25 червня 2021 року по 11 січня 2022 року станом на кожен день протягом вказаного періоду (т.2 а.с.92-193).

Відповідачем Одеським національним медичним університетом надано письмові пояснення щодо вимог в частині середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.3 а.с.10-12).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ Одеського національного медичного університету «Про звільнення ОСОБА_1 » від 10 січня 2022 року №17/л та наказ Одеського національного медичного університету «Про звільнення ОСОБА_1 » від 01 лютого 2022 року №75/л; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права на 1,0 ставки Одеського національного медичного університету; стягнуто з Одеського національного медичного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 537645,00 грн. з утриманням із цієї суми податків та зборів; стягнуто на відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн., в решті вимог відмовлено; допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць; стягнуто з Одеського національного медичного університету на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1948,80 грн. на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. (т.3 а.с.64-74).

Висновок суду мотивовано тим, що звільнення позивача з посади проведено з істотним порушенням законодавства про працю та за відсутності правових підстав для припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України. З матеріалів справи слідує, що структурний підрозділ, у якому працювала позивач, ліквідовано, посада, яку вона обіймала, не залишилась у штатному розписі, що свідчить про відсутність підстав вважати про зміну істотних умов праці та виключає можливість звільнення працівника за пунктом 6 статті 36 КЗпП України. Відповідач безпідставно ототожнив зміни істотних умов праці та зміни в організації виробництва та праці, скорочення чисельності або штату працівників у трудових відносинах з працівником, які мають різні правові наслідки та не можуть ототожнюватися. Відповідно до статті 43 КЗпП України обов`язковість отримання згоди профспілкового комітету при звільненні працівника за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України не передбачено, що також не було враховано відповідачем під час проведення процедури звільнення позивача. Гарантії працівників при незаконному звільненні з роботи та порушенні порядку їх звільнення з роботи визначені законодавцем у статті 235 КЗпП України. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин працівник має право на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського національного медичного університету на рішення суду.

В апеляційній скарзі Одеський національний медичний університет просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.3 а.с.81-84).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Ліквідація структурного підрозділу ОНМедУ являється зміною в організації праці, яка тягне за собою зміну істотних умов праці. Про дане позивач повідомлена у повідомленні про зміну в організації праці та у попередженні про можливе наступне звільнення від 11 листопада 2021 року. Позивач, не надавши згоди на зайняття будь-якої з вакантних посад, є такою, що відмовилась від продовження роботи. Введенням змін в організацію виробництва і праці ОНМедУ на законній підставі змінив істотні умови праці позивача, а враховуючи, що позивач відмовилася від продовження роботи за нових умов, то була звільнена у законний спосіб по пункту 6 статті 36 КЗпП України й період після цього не може вважатися вимушеним прогулом. Здійснене в рамках чинного законодавства звільнення не має наслідком завдання моральної шкоди.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Повідомлення про звільнення у зв`язку із скороченням нуліфікує підстави для звільнення у зв`язку з відмовою праці за зміненими умовами праці. 23 листопада 2021 року позивач отримала попередження ОНМедУ про можливе наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу та пропозицію до 22 листопада 2021 року подати заяву про переведення, а не на погодження зі зміненими умовами праці. Сама ліквідація кафедри передбачає подальшу відсутність посади її завідувача. Даним відповідач підтверджує, що зміни умов праці не настали, оскільки за намірами ОНМедУ повідомлення передбачало скорочення посади. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною 3 статті 32 цього Кодексу обставини (т.3 а.с.118-122).

29 вересня 2023 року до Одеського апеляційного суду на електронну пошту надійшла заява Одеського національного медичного університету про відмову від апеляційної скарги, підписана представником за довіреністю Скрипник Д.О., що видана 16 серпня 2023 року за №01-09/404 ректором Запорожан В. (т.3 а.с.126-128).

В судовому засіданні 16 травня 2024 року представник Одеського національного медичного університету Косцов В.М. (самопредставництво згідно Наказу від 01 лютого 2023 року №67-о ректора Запорожан В.) відмову від апеляційної скарги не підтримав.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на посаді завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права в Одеському національному медичному університеті.

Наказом ректора Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року «Про затвердження змін до Структури та Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету» внесено зміни у Структуру Одеського національного медичного університету з 01 вересня 2021 року, зокрема,

ліквідовано за відповідними фондами КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації кадрів у сфері охорони здоров`я, підготовка наукових та науково-педагогічних кадрів закладами фахової передвищої та вищої освіти» структурний підрозділ «Кафедра соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права»;

внесено зміни у Структуру та штатну чисельність Одеського національного медичного університету за відповідними фондами КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації кадрів у сфері охорони здоров`я, підготовка наукових та науково-педагогічних кадрів закладами фахової передвищої та вищої освіти» з 01 вересня 2021 року, а саме: скорочені штатні посади структурних підрозділів за найменуваннями і у кількості відповідно до Додатку 1 до даного наказу; перерозподілені штатні одиниці реорганізованих та ліквідованих структурних підрозділів відповідно до Додатку 2 до даного наказу (т.1 а.с.87-89? 90).

ОСОБА_1 , завідувачу кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права, Одеським національним медичним університетом надіслано поштою 25 червня 2021 року Повідомлення про зміну в організації праці, за змістом якого вказано, що керуючись пунктом 1 статті 40, статті 49-2 КЗпП України повідомляється про майбутнє звільнення з займаної посади 31 серпня 2021 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу Одеського національного медичного університету з 01 вересня 2021 року, відповідно до наказу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року №268-о «Про затвердження змін до Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету та на підставі наказу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року №266-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року». Одночасно запропоновано посаду провідного юристконсульта юридичного відділу Одеського національного медичного університету. Викладено прохання у разі прийняття пропозиції в строк до 01 серпня 2021 року подати відповідну заяву до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи Одеського національного медичного університету; у разі відмови в той самий термін повідомити про прийняття рішення (т.1 а.с.85, 86).

Наказом ректора Одеського національного медичного університету від 10 січня 2022 року №17/л «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 11 січня 2022 року звільнено з посади завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права на 1,0 ставки за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги за статтею 44 КЗпП України, грошової компенсації 46 календарних днів невикористаної відпустки та 30 календарних днів додаткової відпустки як матері, яка самостійно виховує дитину віком до 15 років за 2020, 2021, 2022 роки (підстава: витяг з протоколу засідання профспілкового комітету ППО працівників ОНМедУ №24 від 25 листопада 2021 року) (т.1 а.с.73).

Наказом ректора Одеського національного медичного університету від 25 січня 2022 року №55/л «Про призупинення дії наказу від 10 січня 2022 року №17/л» призупинено дію наказу Одеського національного медичного університету від 10 січня 2022 року №17/л «Про звільнення Пучкової Ганни» до видання нової редакції наказу (підстава: листок непрацездатності від 10 січня 2022 року №2613662-1 у КНП «Консультативно-діагностичний центр №6» Одеської міської ради) (т.1 а.с.74).

Наказом ректора Одеського національного медичного університету від 01 лютого 2022 року №75/л «Про звільнення ОСОБА_2 » у зв`язку з надходженням листка тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 скасовано в частині дати звільнення 11 січня 2022 року наказ №17/1 від 10 січня 2022 року та звільнено ОСОБА_1 24 січня 2022 року; скасовано в частині грошової компенсації за 46 календарних днів невикористаної відпустки та виплачена грошова компенсація за 48 календарних днів невикористаної відпустки (підстава: листок непрацездатності №2613662-1) (т.1 а.с.75).

За положеннями статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є:

розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 39, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45) (пункт 4 частини 1 статті 36 КЗпП України);

відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частини 1 статті 36 КЗпП України).

Зміни у Структурі та штатній чисельності Одеського національного медичного університету надавали університету підстави для розірвання трудового договору з ініціативи університету як роботодавця на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України з працівниками ліквідованого структурного підрозділу.

Натомість ОСОБА_1 звільнена по пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, що не є тотожним звільненню по пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України (дана підстава припинення трудового договору передбачена пункту 4 частини 1 статті 36 КЗпП України).

Передбачена пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підстава припинення трудового договору в частині відмови працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці застосовується у сукупності зі статтею 32 КЗпП України, яка дає визначення того, що є змінами істотних умов праці.

Так, за положеннями частини 3 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою; про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших) працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно частини 4 статті 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

У виниклих спірних правовідносинах щодо звільнення ОСОБА_1 пункт 6 частини 1 статті 36 КЗпП як підстава звільнення (підстава припинення трудового договору) застосуванню не підлягає, оскільки обставини, з якими пов`язано припинення трудового договору по пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, як такі були відсутні, так як по відношенню ОСОБА_1 не йшлося про зміни істотних умов її праці за займаною нею посадою завідувача кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права, оскільки дана посада як штатна посада скорочена у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу «Кафедра соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права».

Задовольняючи вимоги в частині незаконності звільнення, суд першої інстанції обґрунтовано та правильно виходив з того, що передбачені пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підстави звільнення ОСОБА_1 за результатами змін в університеті, були відсутні, що має наслідком скасування оскаржуваних наказів, поновлення на роботі на посаді, з якої незаконно звільнено, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга не містить доводів неправильності розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Посилання на те, що за положеннями частини 3 статті 235 КЗпП України середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню не більш як за один рік, не приймаються, так як трудовий спір не з вини позивача розглядався більше року.

Встановлена судом незаконність звільнення має наслідком відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України; розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 15000,00 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Одеського національного медичного університету залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова