Справа № 354/679/15-ц
Провадження № 2/354/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

прокурора ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 , адвоката Міла-Полякова Д.П.

представника відповідача та третьої особи адвоката Шиманської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця та витребування земельної ділянки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім» у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство»,-

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області(в подальшому перейменовано на Івано-Франківську обласну прокуратуру) в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України(надалі-Держлісагентство), ДП «Ворохтянське лісове господарство» у вересні 2015 року звернувся до суду із позовом до Поляницької сільської ради(в подальшому перейменовано на Поляницьку сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області), ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №028110 від 16.10.2002 року площею 0,2500 га та зобов`язання ОСОБА_3 повернути вказану земельну ділянку з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у кримінальній справі №248436 (судовий №1-6/2011) звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України. В ході розгляду даної справи встановлено, що рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №36 від 10.10.2002 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,2500 га не виносилося в установленому порядку на засідання виконавчого комітету Поляницької сільської ради та є підробленим. На це вказує і те, що ОСОБА_3 із заявою про затвердження проекту землеустрою у сільську раду не звертався, зазначене питання на розгляд сесії сільської ради не виносилось, та будь-яке рішення про передачу відповідачу у власність земельної ділянки не приймалось. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП «Ворохтянське лісове господарство» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ №002701 від 10.11.2001 року та знаходиться у кварталі 32, виділ 1 Поляницького лісництва, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування та таксаційною книгою. Впродовж 2002-2003 років члени організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно надали у приватну власність під будівництво індивідуальних житлових будинків землі державного лісового фонду, які перебували у користуванні Поляницького лісництва Ворохтянського держлісгоспу, рішення про вилучення яких Поляницькою сільською радою та виконавчим комітетом сільської ради не приймались, дозволу на таке вилучення постійний землекористувач не надавав. Таким чином, внаслідок передачі у приватну власність спірної земельної ділянки ОСОБА_3 у ДП «Ворохтянське лісове господарство» незаконно вилучено земельну ділянку площею 0,2500 га. Оскільки рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №36 від 10.10.2002 року є фіктивним, воно не підлягає визнанню недійсним у суді, а спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у державну власність у особі постійного землекористувача ДП «Ворохтянське лісове господарство». В обгрунтування повноважень прокурора на представництво інтересів держави у даній справі зазначено, що незважаючи на те, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року цивільний позов ДП «Ворохтянське лісове господарство» залишено без розгляду та роз`яснено право на його пред`явлення у порядку цивільного судочинства, постійним землекористувачем не вжито жодних заходів щодо повернення спірної ділянки у державну власність, що стало підставою для звернення прокурора до суду із вказаним позовом. Перед зверненням до суду прокурором у відповідності до вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» направлено відповідне повідомлення постійному землекористувачу. Із урахуванням того, що зазначені у позові обставини встановлені постановою суду від 04.03.2015 року прокурор просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності з метою захисту інтересів держави та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.01.2016 року залучено до участі у вказаній справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім», яке набуло право власності на спірну ділянку та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 04.02.2016 року у даній справі призначено земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Боднар О.З.

Ухвалою суду від 05.05.2016 року провадження у даній справі відновлено, оскільки у у зв`язку зі смертю судового експерта ухвалу суду про призначення експертизи повернута без виконання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №123 від 21.09.2017 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.09.2017 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду вказану справу передано у провадження судді Іванова А.П.

Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №333 від 06.03.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.03.2018 року у зв`язку із продовженням терміну відрядження судді Іванова А.П. вказану справу повторно передано у його провадження.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №158 від 02.04.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02.04.2019 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Іванова А.П.) вказану справу передано у провадження судді Польської М.В., якою 21.06.2019 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №77 від 31.07.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31.07.2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання.

06.11.2020 року першим заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у даній справі подано заяву в порядку ст.49 ЦПК України про зміну предмету позову відповідно до якої прокурор просив поновити строки позовної давності, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №028110 від 16.10.2002 року площею 0,2500 га та витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім» земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на ділянці «Прохідний» у с. Поляниця Яремчанської міської ради з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство».

Ухвалою суду від 19.01.2021 року підготовче провадження уданій справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року позов прокурора у вказаній справі в частині позовних вимог в інтересах держави в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство» залишено без розгляду.

08.11.2022 року судом постановлено ухвалу про участь представника відповідача ТзОВ «Новекс Дім» у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про повернення до стадії підготовчого провадження у даній справі.

У судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі із наведених мотивів. Вказав, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у кримінальній справі №248435 встановлено, що посадовими особами Поляницької сільської ради та Яремчанського міського управління земельних ресурсів протягом 2002-2003 років було підроблено три блоки документів- листи на адресу ДП «Ворохтянське лісове господарство» щодо погодження вилучення земельних ділянок лісового фонду, а в подальшому рішення про вилучення земель державного лісового фонду та їх передачу у приватну власність 105 громадянам, в тому числі і відповідачу ОСОБА_3 площею 0,2500 га. Вказаною постановою суду встановлено як факт належності переданої ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,2500 га до земель державної форми власності так і той факт, що рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №36 від 10.10.2002 року в установленому законом порядку не приймалось та є підробленим. При цьому постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року встановлено факт належності зазначеної ділянки до земель державної форми власності та її незаконного вилучення у постійного землекористувача, оскільки на час виникнення спірних правовідносин не існувало такої форми власності як комунальна. Відповідно до положень Закону України «Про розмежування земель державної і комунальної власності у комунальну власність перейшли земельні ділянки, що знаходились у межах населеного пункту, проте межі населеного пункту с. Поляниця досі не визначені, жодних доказів щодо переведення спірної ділянки із земель державної форми власності у землі комунальної власності відповідачами суду не надано, доказів того, що площа села Поляниця була збільшена за рахунок спірної ділянки матеріали справи не містять. При цьому слід врахувати, що відповідно до зазначеного Закону у державній формі власності залишались землі лісового фонду, які знаходились за межами населених пунктів. Порушена щодо посадових осіб Поляницької сільської ради кримінальна права закрита у зв"язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, що відноситься до нереабілітуючих підстав. Галицьким районним судом у постанові від 04.03.2015 року встановлена вина посадових осіб сільської ради у службовому підробленні, а тому з огляду на те, що ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі фіктивного рішення, наявні усі необхідні правові підстави для задоволення позову, визнання недійсним виданого відповідачу державного акту та витребування спірної земельної ділянки від кінцевого набувача в порядку ст.388 ЦК України у державну власність в особі Держлісагентства, як центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, у сфері управління якого перебуває ДП «Ворохтянське лісове господарство». Окрім цього, прокурор зазначив, що строк позовної давності у даній справі не є пропущеним. Так, остаточно факти порушення інтересів держави щодо передачі земельних ділянок лісового фонду з порушенням вимог законодавства, в тому числі відповідачу ОСОБА_3 встановлені у постанові Галицького районного суду Івано-Франківської області 04.03.2015 року. Підставою звернення до суду із вказаним позовом стала не сама наявність чи незаконність рішення виконкому сільської ради на підставі якого відповідач отримав земельну ділянку, а саме установлений факт підробки такого рішення у постанові суду. Позовні вимоги прокурора вмотивовані не просто неправомірними діями відповідних посадових осіб, а їх кримінально-караними діяннями, передбаченими ст.ст.364, 366 КК України, і лише встановлення вини обвинувачених в судовому рішенні є підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Представник позивача Держлісагентства у судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у зв`зку із пропуском строку позовної давності, який слід обчислювати з 24.03.2003 року, тобто з моменту порушення кримінальної справи №248435, оскільки з того часу прокурору та ДП «Ворохтянське лісове господарство» було відомо про порушення інтересів держави та незаконне вилучення у Ворохтянського держлісгоспу 46,142 га земель, і на факт їх обізнаності про наявність порушеного права позивача не впливає подальше притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а на вказані позови поширюється загальна позовна давність. Окрім цього 07.05.2005 року прокуратурою були внесені протести на рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради, які зазначені у постанові Галицького районного суду від 04.03.2015 року, в тому числі рішення №36 від 10.10.2002 року. Зазначаючи у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову про необхідність поновлення пропущеного строку позовної давності, прокурор тим самим визнає факт її пропуску, однак не наводить доказів на підтвердження поважності причин його пропуску протягом такого тривалого періоду часу.

Представник відповідача ОСОБА_3 та одночасно представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 -адвокат Шиманська Н.С. у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 в установленому законом порядку реалізував своє конституційне право та в порядку ст.118 ЗК України звернувся у Поляницьку сільську раду із заявою про отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки. Сільська рада, реалізуючи надані їй повноваження, прийняла рішення №36 від 10.10.2002 року про передачу земельної ділянки у приватну власність. Відповідно до норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, сільська рада як власник земель в межах населеного пункту була наділена відповідними повноваженнями щодо розпорядження ними. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що спірна ділянка на момент її передачі у приватну власність знаходилась у межах ДП «Ворохтянське лісове господарство». рішення виконкому Поляницької сільської ради №36 від 10.10.2002 року прокуратура не оскаржувала, вказане рішення є чинним і у додатку до нього зазначено прізвище ОСОБА_3 , а термін фіктивність застосовується до правочинів, а не рішень органів місцевого самоврядування. Постановою Галицького районного суду від 04.03.2015 року кримінальне провадження щодо посадових осіб Поляницької сільської ради закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Із мотивувальної частини даної постанови не вбачається встановлення і доведення вини обвинувачених, а тому вона не може мати преюдиційного значення для розгляду даної справи. При цьому слід врахувати, що відповідно до рішень Івано-Франківської обласної ради №57-3/2002 від 27.08.2002 року та №493-18/2008 від 17.01.2008 року площа с. Поляниця збільшувалась в тому числі за рахунок земель ДП «Ворохтянське лісове господарство». В подальшому вказана ділянка була відчужена і на момент подання зазначеного позову її власником була юридична особа- ТзОВ «Новекс Дім». Однак у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того, що вказане товариство на даний час є власником спірного об`єкта нерухомості, оскільки долучені інформаційні довідки вказують на те, що будь-які земельні ділянки за відповідачем не зареєстровані, дві ділянки, якими володіло ТзОВ «Новекс Дім» на території с. Поляниця перейшли у власність інших юридичних осіб. Заявлена позовна вимога про визнання недійсним державного акту не відповідає належному способу захисту, оскільки оспорюваний акт вичерпав свою дію. Окрім цього, вказаний позов поданий до суду із пропуском строку позовної давності. Прокуратурі стало відомо про існування рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №36 від 10.10.2002 року у 2004 році. Відповідно до діючих на той момент положень ЦПК України початок строку позовної давності обліковувався з дня виникнення підстав для пред`явлення позову, тобто у даному випадку з моменту прийняття зазначеного рішення органу місцевого самоврядування-10.10.2002 року. Із урахуванням чого просила у задоволенні позову відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача ТзОВ «Новекс дім» адвокат Міла-Поляков Д.П. у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні в частині визнання недійсним державного акту відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Також зазначив, що наявні підстави для закриття провадження у даній справі в частині вимог, заявлених до ТзОВ «Новекс Дім» про витребування земельної ділянки відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки у цій частині спір за суб`єктним складом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, вкладеною у постанові від 29.05.2024 року у справі №354/608/15-ц у аналогічній справі. Вказав, що ТзОВ «Новекс Дім» у 2005 році придбало ряд земельних ділянок, які були об`єднані в одну ділянку площею 1,5 га котра в свою чергу була предметом іпотеки, кредитором виступав Укрпромбанк. З 2010 року почалися судові процеси про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким виступала ця ділянка. Вже у ході судового розгляду даної справи об`єднана земельна ділянка була розділена, і утворені ділянки були відчужені і на даний час їх власником є ТзОВ «НВС-Трейдінг», а ТзОВ «Новекс Дім» не є власником будь-яких земельних ділянок на території с. Поляниця, в тому числі і спірної ділянки, на яку був виданий державний акт без присвоєння кадастрового номера. Однак відповідні підтверджуючі документи у підприємства відсутні, а зазначені доводи підтверджується інформацією з відповідних державних реєстрів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази кожен зокрема та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Положеннями частини другої статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.

Згідно з пунктами 1, 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

Верховний Суд в постанові від 05.08.2021року в справі №199/6042/1 вказав, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин в справі.

Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких передбачено в порядку іншого судочинства. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.05.2023 року в справі №920/225/22, від 23.05.2023 року в справі №925/352/22, від 21.01.2020 року в справі №922/807/19, від 23.06.2021 року в справі №917/1372/20.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2022 року в справі №183/4196/21, від 08.06.2022 року в справі №362/643/21, від 23.11.2021 року в справі №641/5523/19 та інші).

Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за вимогою держави про витребування земельної ділянки з володіння набувача юрисдикція суду залежить від виду суб`єкта, з володіння якого держава хоче витребувати цю ділянку, а не від виду суб`єкта, що був її первісним набувачем на підставі відповідного рішення органу влади (див. постанови від 01.10.2019 року у справі №911/2034/16 (пункти 48-52), від 15.10.2019 року у справі №911/3749/17 (пункти 6.27-6.29), від 22.01.2020 року у справі №910/1809/18 (пункти 35-37)).

У даній справі предметом позову є вимоги прокурора в інтересах держави про визнання недійсним державного акта, виданого фізичній особі-первісному набувачу спірної земельної ділянки ОСОБА_3 та витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння юридичної особи ТзОВ «Новекс Дім», як кінцевого набувача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є необхідним, оскільки не призведе до відновлення порушених прав власника. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 року у справі №911/3681/17, від 22.01.2020 року у справі №910/1809/18, від 22.06.2021 року у справі №200/606/18 та інших.

У постанові від 15.10.2019 року у справі №911/3749/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що оскільки вимога про визнання незаконним, недійсним і скасування рішення органу державної влади про відчуження земельної ділянки не призведе до відновлення володіння нею, то зазначена вимога не є вимогою, пов`язаною підставою виникнення або поданими доказами, як основна, з вимогою про витребування земельної ділянки з володіння добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, позаяк право власника на витребування від добросовісного набувача обмежується добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.

У постанові від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду також вказала на те, що визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння.

Як встановлено судом, на момент звернення прокурора до суду із вказаним позовом спірна земельна ділянка вже була відчужена первісним набувачем ОСОБА_3 і її власником на той час вже була юридична особа-ТзОВ «Новекс Дім».

Дослідженням долучених до матеріалів справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №317880699 від 16.12.2022 року та щодо об`єкта нарехумого майна №325235754, №325235232 від 09.02.2023 року встановлено, що за ТзОВ «Новекс Дім» на момент розгляду даної справи відсутні зареєстровані на праві власності земельні ділянки, однак наявні відомості про реєстрацію обтяження- земельної ділянки із кадастровим номером :22:001:0355, яка знаходиться у селі Поляниця на участку «Прохідний», власником якої є ТзОВ «Новекс Дім», а також відомості про те, що земельна ділянка із кадастровим номером :22:001:0123, яка знаходиться у селі Поляниця на участку «Прохідний», власником якої було ТзОВ «Новекс Дім» з 07.08.2018 року зареєстрована на праві власності за ТзОВ «НВС-Трейдінг».

Як встановлено судом, згідно з оспорюваним державним актом серії IV-ІФ №028110 від 16.10.2002 року спірній земельній ділянці площею 0,2500 га не було присвоєно кадастровий номер, а ТзОВ «Новекс Дім» у ході розгляду даної справи не надано інформації про присвоєння кадастрового номеру спірній земельній ділянці та жодних доказів того, що вказана ділянка увійшла до складу будь-якої іншої об`єднаної ділянки та в установленому законом порядку була відчужена на користь третіх осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що на даний час власником земельної ділянки, яка є предметом спору у даній справі є не ТзОВ «Новекс Дім», а інша фізична чи юридична особа, а позов пред`явлено до неналежного відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що з огляду на суб`єктний склад сторін, спір у даній справі в частині позовних вимог прокурора про витребування земельної ділянки є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Вказаний висновок узгоджується, зокрема, із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 року у справі №676/7428/19.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із урахуванням вищенаведеного суд вважає, що провадження у даній справі в частині заявленої прокурором в інтересах держави в особі Держлісагентства позовної вимоги до ТзОВ «Новекс Дім» про витребування земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована на ділянці «Прохідний» у с. Поляниця Надвірнянського району з чужого незаконного володіння у державну власність в особі Держлісагентства, роз`яснивши прокурору, що розгляд зазначених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.

При цьому суд також враховує те, що Івано-Франківським апеляційним судом постановами від 21.12.2023 року та від 15.01.2024 року скасовані рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01.05.2023 року у справі №354/600/15-ц, від 01.06.2023 року у справі №354/608/15-ц та від 25.07.2023 року у справі 354/658/15-ц, ухвалені у справах за аналогічними позовами прокурора в інтересах держави в особі Держлісагентства до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, відповідних фізичних та юридичних осіб про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, які видані фізичним особам та витребування земельних ділянок від їх кінцевих набувачів-юридичних осіб, у державну власність та закрито провадження у даних справах в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Держлісагентства про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння у державну власність, з посиланням на те, що зазначені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначений висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 29.05.2024 року у справі №354/608/15-ц.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 255, 256, 258-260, п.15 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця та витребування земельної ділянки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім» у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство»у частині заявленої позовної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім»про витребування земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована на ділянці «Прохідний» в с. Поляниця з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДВ «Ворохтянське лісове господарство»-закрити, роз`яснивши прокурору, що розгляд зазначених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 01 липня 2024 року.

Головуючий суддя: Т. Л. Ваврійчук