Справа № 204/1511/24
Провадження № 2/204/1795/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Вєрьовкіної В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 09.09.2006 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 166, та проживали однією сім`єю до грудня 2016 року. Під час перебування у шлюбі у позивачки та відповідача народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 22.08.2012 року позивачка зазначена як мати ОСОБА_4 , а відповідач як батько останнього. Факт батьківства ОСОБА_3 підтверджено документально. До грудня 2016 року позивач і відповідач проживали сумісно у шлюбі, виховували та утримували разом спільну дитину ОСОБА_4 , однак згодом сімейне життя у них не склалось. Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01.02.2017 року по справі 221/6581/16-ц (провадження № 2/221/190/2017) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, актовий запис № 166, було розірвано. З грудня 2016 року та до теперішнього часу однією сім`єю позивачка та відповідач не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. На даний час ОСОБА_3 проживає на тимчасово окупованій території у АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про фактичне місце проживання/не проживання від 27.07.2023 року № 3405 та працює з 06.09.2022 року у локомотивному депо Волноваха СП «Дирекція по експлуатації та ремонту рухомого складу» ГУП ДНР «Донецька залізниця» на посаді помічника машиніста тепловоза дільниця по експлуатації локомотивів, що підтверджується Довідкою від 25.07.2023 року № 54. З грудня 2016 року спільна дитина позивачки та відповідача залишилась проживати разом із матір`ю. Дитина повністю знаходилась на утриманні мати ОСОБА_1 . Інших спільних дітей позивач та відповідач не мають. 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Луцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.04.2022 року. Тому, на теперішній час ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_5 , що підтверджується Актом про проживання (не проживання) № 455 від 01.12.2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 . З грудня 2016 року ОСОБА_3 не бере участі у вихованні сина, повністю усунувся та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги, турботи та інтересу, не надає жодного матеріального чи грошового утримання сину, має заборгованість по сплаті аліментів. Починаючи з 2016 року жодного разу не відвідував сина та не спілкувався з ним, навіть у той час, коли позивачка разом з сином проживали у місті Волноваха Донецької області. ОСОБА_1 разом із вітчимом ОСОБА_5 самостійно несуть весь тягар матеріального утримання дитини, забезпечують сину виховання, належні умови проживання, розвитку, навчання. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 27 вересня 2013 року по справі № 221/4406/13-ц (провадження № 2/221/1451/2013) було стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 року та до повноліття дитини. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року по справі № 221/4406/13-ц (провадження № 2/221/151/2015) поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчих листів 221/4406/13-ц (№ 2/221/1451/2013) та 221/4406/13-ц (2/221/1451/2013), виданих 09.01.2014 року Волноваським районним судом Донецької області по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, до виконання в органи виконавчої служби. Станом на сьогодні вищезгадані виконавчі листи перебувають у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 31 жовтня 2023 року № 10383 у виконавчому провадженні № 48679531 станом на 31.10.2023 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 16 місяців з 01.06.2022 року по 30.09.2023 року та складає 53 792,00 грн. Відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дитини, не надає коштів як на харчування і одяг, так і на учбові матеріали, ліки, враховуючи той факт, що дитина відповідно до Медичного висновку № 1153 про дитину інваліда віком до 18 років від 03.07.2019 року має інвалідність підгрупи «А». Позивачка разом з її теперішнім чоловіком ОСОБА_5 опікуються самостійно здоров`ям ОСОБА_4 , особисто доглядаючи за ним, звертаючись до медичних установ та купуючи при потребі усі необхідні ліки. Позивачка вважає, що з грудня 2016 року ситуація в її сім`ї не зазнала змін, відповідач свідомо ухиляється від своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 , жодного разу не проявив інтерес до його життя, здоров`я, навчання, фізичного та психологічного розвитку, свідомо ухиляється від сплати аліментів, створивши заборгованість. Відповідач покинула свого сина в той час коли йому дуже потрібна була турбота та необхідний догляд саме рідного батька. Відповідач має змогу підтримувати телефонний зв`язок із позивачкою щодо рідного сина ОСОБА_6 , однак з невідомих причин цього не робить, ані в телефонному зв`язку, ані у будь-яких інших засобах комунікації жодним чином не цікавиться життям сина. Позивачка максимально намагається забезпечувати всі потреби сина ОСОБА_6 , займається його вихованням, навчанням, проявляє турботу про його фізичний розвиток, купує дитині одяг, взуття та інші речі, докладає усіх зусиль, щоб син отримував відповідне для його віку та потреб харчування та всебічний розвиток. Більшу частину часу саме позивачка перебуває разом із сином, враховуючи його особливі потреби через інвалідність, приділяючи йому достатньо часу та закриває усі його базові потреби. Без стороннього догляду син ОСОБА_7 не може перебувати, тому мати та вітчим роблять все можливе для його життя та розвитку. Син ОСОБА_7 росте та розвивається у люблячій родині, де поряд з рідною матір`ю знаходиться вітчим, який любить його як рідного сина. Сім`я з малечку любить та поважає ОСОБА_6 , прививає йому правильні життєві цінності, не налаштовує проти рідного батька. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Тому враховуючі вищенаведені обставини справи та положення діючого законодавства України ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав у відношенні до його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_8 підтримали подану позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше ним було надано заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його участі. Також повідомляє, що не приймає участь у житті дитини свідомо, ні у вихованні, ні в навчанні, ні в лікуванні, тощо; фінансово не допомагає, матеріально не забезпечує; не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_4 .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01 лютого 2017 року у цивільній справі № 221/6581/16 позовні вимоги задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 22).

Як вказує позивачка, відповідач ОСОБА_3 не підтримує зв`язок з дитиною з грудня 2016 року.

З того часу, неповнолітня дитина постійно проживає разом з матір`ю, яка повністю займається його вихованням, навчанням, опікується його здоров`ям та розвитком.

В судовому засіданні було надано пояснення свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_9 , яка є вчителькою дитини, було вказано, що ОСОБА_7 навчається у її інклюзивному класі, постійно займається вихованням мати та вітчим, рідного батька не знає. Дитина з особливостями у розвитку. ОСОБА_10 вказала, вона є асистентом вчителя де навчається дитина, з ОСОБА_6 займається вже 2 роки, рідного батька не знає, дитиною цікавляться тільки мати та вітчим. Вказала, що дитині потрібен асистент тому, що у дитини є труднощі у соціалізації, мовні труднощі, тощо. ОСОБА_11 вказала, що вона є практичним психологом у школі де навчається дитина, дитина закінчує 4 клас, навчається у школі в інклюзивному класі 2 роки, рідного батька ОСОБА_6 не знає, постійно спілкується з мамою та вітчимом (папою ОСОБА_12 ). Вказала, що дитина забезпечена всім потрібним.

Суд ухвалив не допитувати дитину в судовому засіданні, так як дитина ОСОБА_13 має захворювання (а.с. 16, 17, 18) та навчається в інклюзивному класі.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: ухиляється від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний стан дитини, матеріально її не забезпечує, живе окремо та взагалі сином не цікавиться.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Однак, в даній сім`ї батько не створив дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив його належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби своєї дитини, неодноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорувала ці попередження.

Для набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування й отримання, у зв`язку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах малолітньої дитини, просив припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні її малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав.

Згідно висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року №8вих-20/278 вбачається, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на розсуд суду (а.с. 75-76).

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Однак, в даній сім`ї мати не створила своїм дітям повноцінні і достойні умови життя, не забезпечує дитину належними житлово-побутовими умовами і не намагалась дбати про його потреби. Всім цим, як було встановлено судом, займається батько дитини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23928331, місцезнаходження: 51925, м. Камянське, просп. Свободи, буд. 2/1.

Суддя В.В. Самсонова