Справа № 158/2803/22
Провадження № 2/0158/5/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 245 688 грн.
Позов обґрунтований тим, що 20.03.2018 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договори позики, відповідно до умов яких ОСОБА_1 надав відповідачу безвідсоткові позики у розмірі 20 500 грн. та 39 993 грн., які ОСОБА_2 зобов`язувався повернути до 20.06.2018. Крім того, 27.04.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безвідсотково позику у розмірі 190 000 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 27.04.2021. Взяті на себе зобов`язання за договорами позики відповідач не виконав, грошових коштів у встановлені строки не повернув. Лише за період з 2019 року по 2022 рік ОСОБА_2 частинами повернув кошти у розмірі 4805 грн. Враховуючи наведене, позивач просять стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики у загальному розмірі 245 688 грн.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.02.2023 витребувано у позивача оригінали договорів позики.
Ухвалами Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2023, 19.06.2023, 05.10.2023 та 30.10.2023 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» документи.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.12.2023 призначено у справі судову технічну експертизу на вирішення якої постановлено питання: 1) Що було виконано раніше друкований текст договору позики від 20.03.2018 на суму 39 993 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чи рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник» даного договору? 2) Що було виконано раніше друкований текст договору позики від 20.03.2018 на суму 20 500 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чи рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник» даного договору? 3) Що було виконано раніше друкований текст договору позики від 27.04.2020 на суму 190 000 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чи рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник» даного договору? 4) Чи в один період часу були надруковані договір позики від 20.03.2018 на суму 39 993 грн. та договір позики від 27.04.2020 на суму 190 000 грн., укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ? 5) Чи в один період часу був виконаний друк тексту договору позики від 20.03.2018 на суму 39 993 грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник»? 6) Чи в один період часу був виконаний друк тексту договору позики від 20.03.2018 на суму 20 500 грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник»? 7) Чи в один період часу був виконаний друк тексту договору позики від 27.04.2020 на суму 190 000 грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та рукописний підпис ОСОБА_2 у графі «Позичальник»? Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.01.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2024 скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.12.2023 про призначення експертизи та призначено у справі судову технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

09.05.2024 до суду надійшло повідомлення експерта про залишення ухвали суду про призначення експертизи без виконання у зв`язку з відсутністю оплати вартості експертизи.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Крім того, представник відповідача подав до суду заяву, у якій зазначив, що строк позовної давності за двома договорами позики від 20.03.2018 сплив 21.06.2021. Враховуючи наведене, представник відповідача просив суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності до частини позовних вимог, а саме вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договорами позики від 20.03.2018 та відмовити у їх задоволенні з цих підстав.

Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 20.03.2018 між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 20 500,00 грн. готівкою, які останній зобов`язується повернути у визначений договором строк (а.с.49-50).

Відповідно до пунктів 2.3 та 2.4 вказаного Договору Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму до двадцятого червня дві тисячі вісімнадцятого року (20.06.2018) згідно графіку погашення позиви. Сплата коштів згідно графіку погашення позики проводиться до двадцятого числа поточного місяця.

Крім того, 20.03.2018 між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 39 993,00 грн. готівкою, які останній зобов`язується повернути у визначений договором строк (а.с.47-48).

Відповідно до пунктів 2.3 та 2.4 вказаного Договору Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму до двадцятого червня дві тисячі вісімнадцятого року (20.06.2018) згідно графіку погашення позиви. Сплата коштів згідно графіку погашення позики проводиться до двадцятого числа поточного місяця.

Окрім того, 27.04.2020 між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 190 000,00 грн. готівкою, які останній зобов`язується повернути у визначений договором строк (а.с.46).

Відповідно до пункту 2.3 вказаного Договору Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму до двадцять сьомого квітня дві тисячі двадцять першого року (27.04.2021).

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами позики у повному обсязі не виконав, сплатив лише 4805 грн., у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 245 688 грн., яку позивач просять стягнути з відповідача.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частини перша та друга статті 202 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини перша та друга статті 207 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів в розмірі 20 500,00 грн., 39 993,00 грн. та 190 000,00 грн. підтверджується оригіналами договорів позики від 20.03.2018 та 27.04.2020, підписаними відповідачем власноруч.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частинами другою та третьою статті 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, наявність боргових документів, а саме оригіналів договорів позики у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав у встановлені договорами строки зобов`язання по поверненню позики.

Представником відповідача заявлено клопотання про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договорами позики укладеними 20.03.2018, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц визначено, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Судом встановлено, що початком перебігу строку позовної давності є строк, до якого мало бути виконано зобов`язання за договорами позики від 20.03.2018, а саме до 20.06.2018, кінець строку позовної давності 21.06.2021.

Разом з тим, твердження позивача про те, що ОСОБА_2 йому частково виплатив позичені кошти у період з 2019 року по 2022 рік, суд не бере до уваги, оскільки дані твердження не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що протягом вказаного строку, позивач не реалізував свого права на звернення до суду про стягнення заборгованості за договорами позики від 20.03.2018, а звернувся до суду лише 29.11.2023 та поважних причин пропуску строку позовної давності суду не вказав.

Відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в обумовлений строк грошові кошти добровільно не повернув, позивач пропустив строк звернення до суду за договорами позики від 20.03.2018, а відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності щодо вказаних договорів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів за договорами позики від 20.03.2018. Разом з тим, позовна вимога в частині стягнення грошових коштів за договором позики від 27.04.2020 у розмірі 190 000 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (190 000,00 грн. х 100 : 245 688 грн. = 77,33%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1899,91 грн. (2456,88 грн. х 77,33 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1899 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 91 копійку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова