Справа№938/255/24
Провадження № 2/938/149/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: Білоберізьскої сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області,

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду із позовною заявою до Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок, який позначений на плані під літерою «А», загальна площа 151,7 м.кв., житлова площа 94,2 м.кв та складається із двох поверхів: на 1 поверсі- тамбур площею 2.2 м.кв., коридор площею 14,6 м.кв., кладова площею 5.1 м.кв., санвузол площею 7,4 м.кв., кімната площею 16,9 м.кв., кімната площею 14,9 м.кв., кухня площею 11,1 м.кв.; на 2 поверсі- коридор площею 17,1 м.кв., кімната площею 15,8 м.кв., кімната площею 15,3 м.кв., кімната площею 15,7 м.кв., кімната площею 15,6 м.кв.; гараж, який позначений на плані під літерою «Б», площею 39,9 м.кв.; літня кухня, яка позначена на плані під літерою «В», площею 74,8 м.кв.; стайня, яка позначена на плані під літерою «Г», площею 20,0 м.кв.; навіс, який позначений на плані під літерою «Д», площею 25,4 м.кв., яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 18.04.2024 зі стадії підготовчого засідання. Також вказаною ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. копію спадкової справи №54/2024, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

09.04.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. надійшла копія спадкової справи №54/2024, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В підготовче засідання 18.04.2024 з`явився представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Атаманюк Р.І.

Відповідач Білоберізька сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області явку свого уповноваженого представника в підготовче засідання не забезпечила. 17.04.2024 від відповідача Білоберізької сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Також, у поданій заяві відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог позивача.

В підготовчому засіданні 18.04.2024 за клопотанням представника позивача, для надання йому можливості ознайомитися з документами, наданими на виконання ухвали суду від 26.03.2024, про витребування доказів, оголошено перерву до 14.05.2024.

07.05.2024, через канцелярію суду представник позивача, подав заяву про долучення доказів, а саме, копії виписки із погосподарської книги, яка видана 19.04.2024 Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради за вих.№174.

В підготовче засідання 14.05.2024 з`явився представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Атаманюк Р.І.

Ухвалою суду від 14.05.2023, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.06.2024.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, розгляд справи було відкладено на 02.07.2024.

В судове засідання призначене на 02.07.2024 учасники справи не з`явились.

Як уже зазначалося судом, відповідач -Білоберізька сільська рада подала заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Від представника позивача після призначення справи до судового розгляду, також надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, законодавцем визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, у разі їх неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи

З огляду на викладене, оскільки представник позивача та відповідач подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно ч.4,5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.07.2024, є дата складення повного судового рішення -09.07.2024.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся- ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га, яка перебувала у користуванні бабусі, однак не була приватизована.

Звертає увагу на те, що за життя, ОСОБА_2 склала заповіт від 20.10.2012, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла йому - ОСОБА_1 .

Після смерті бабусі він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та звернувся до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що стверджується довідкою №130, виданою ІНФОРМАЦІЯ_14 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76203485 від 14.03.2024.

Зазначає, що окрім нього, інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини, не зверталися. В той же час, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, внаслідок відсутності документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №129/02-31 від 14.03.2024).

Зазначає, що факт належності спадкодавцю на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на праві користування земельних ділянок підтверджується випискою із погосподарської книги Хороцівського старостинського округу Білоберезької сільської ради №19 від 10.01.2024 року, яка видана на підставі погосподарської книги №3, об`єкт погосподарського обліку №02-0032-1.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями

та спорудами від 20.02.2024 року (інвентаризаційна справа №61) вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходиться в АДРЕСА_1 .

Житловий будинок (А) має загальну площу 151.7 м.кв., житлову площу 94,2 м.кв та складається із двох поверхів. На І: поверсі тамбур площею 2.2 м.кв., коридор площею 14,6 м.кв., кладова площею 5.1 м.кв., санвузол площею 7,4 м.кв., кімната площею 16.9 м.кв., кімната площею 14,9 м.кв., кухня площею 11,1 м.кв. На ІІ поверсі: коридор площею 17.1 м.кв., кімната площею 15.8 м.кв., кімната площею 15.3 м.кв., кімната площею 15.7 м.кв.. кімната площею 15.6 м.кв. Гараж (Б) має площу 39.9 м.кв., літня кухня (В) має площу 74.8 м.кв., стайня (Г) має площу 20.0 м.кв., навіс (Д) має площу 25.4 м.кв.

Згідно звіту №464 про незалежну оцінку ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 18.03.2024 року становить 203149 грн.

Просить суд, визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок із господарськими спорудамив порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правова позиція відповідача.

Відповідач Білоберізька сільська рада -подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно копії паспорту громадянина України, позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Хороцево Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 20.02.1997, виданого виконкомом Хороцівської сільської ради, вбачається що його батьками є: ОСОБА_3 - батько; ОСОБА_4 - мати. (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України №4 від 08.03.2024, батько позивача ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.01.2012, виданого Хороцівською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області батько позивача - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Хороцево Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.12.2021, виданого Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Хороцево Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 6).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт 20.10.2012, який зареєстрований в реєстрі за № 84, в якому вона: на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , 1997 року народження (а.с. 10).

Відповідно до довідки №130 від ІНФОРМАЦІЯ_14, виданої Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Хороцево за власні кошти похоронив бабусю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаної довідки вони проживали разом та вели спільне господарство до дня її смерті (а.с. 11).

На підтвердження наявності спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та належності такого майна спадкодавиці ОСОБА_2 в розпорядження суду надано наступні документи:

-виписку з погосподарської книги №174 від 19.04.2024, видану Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради про те, що, згідно запису погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки, об`єкт погосподарського обліку №02-0032-1 житловий будинок, побудований у 1964 році, загальна площа якого становить 151,7 кв.м, житлова площа 94,2 кв.м. По першому поверсі загальна площа 72,2 кв.м, житлова площа 31.8 кв.м. По другому поверсі загальна площа 79,5 кв.м, житлова площа 62,4 кв.м, та господарські будівлі і споруди в т.ч. гараж 39,9 кв.м, літня кухня 74.8 кв.м, стайня -20,0 кв.м, навіс 25,4 кв.м, який розташований, за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительці с. Хороцеве Верховинського району Івано-Франківської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №342 від ІНФОРМАЦІЯ_14) (а.с.53).

Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений Коломийським МБТІ на замовлення позивача ОСОБА_1 , 20.02.2024.

Згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, він складається з житлового будинку (літера «А»), гаражу (літера Б) літньої кухні (літера В); стайні (літера Г); навісу (літера Д) (а.с. 13-15-зворот).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ринкова вартість об`єкта оцінки, визначена порівняльним підходом, для успадкування, станом на 18.03.2024, становить 203149грн (а.с. 17-20).

Згідно виписки №3479 від 31.01.2024 Коломийського МБТІ, згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 право власності на будинок та господарські будівлі в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації не зареєстровано (а.с. 16).

Як вбачається із копії спадкової справи №54/2024, заведеної приватним нотаріусом Верховинського нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я., позивач ОСОБА_1 , 14.03.2024 звертався із заявою №107 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2012, за реєстровим №84, після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка народилася, ІНФОРМАЦІЯ_8 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,25га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Хороцеве; земельну ділянку, площею 0,35га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Хороцеве. В заяві зазначає, що крім нього спадкоємців, в тому числі, що мають право на обов`язкову частку, немає.

Постановою приватного нотаріуса Верховинського нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2024, відмовлено ОСОБА_1 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,25га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Хороцеве; земельну ділянку, площею 0,35га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Хороцеве.

Згідно даних спадкової справи, крім ОСОБА_1 , інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , немає.(а.с.34-47).

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до статей 1216 -1218 ЦК України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) визнається спадкуванням. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», до часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 №157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема згідно заповіту від 20.10.2012, який зареєстрований в реєстрі за №84, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , 1997 року народження.

Відповідно до довідки №130 від ІНФОРМАЦІЯ_14, виданої Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Хороцево, проживав разом із бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та вони вели спільне господарство, до дня її смерті. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 похоронив її за власні кошти.

Відповідно до довідки №18 від 10.01.2024 виданої Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради, яка наявна в матеріалах спадкової справи, на день смерті ОСОБА_2 , була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 . В господарстві із померлою також були зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - онук; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - онук; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 -невістка; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (співжителька онука).

Відповідно до виписки з погосподарської книги №174 від 19.04.2024, виданої Хороцівським старостинським округом Білоберізької сільської ради, згідно запису погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки, об`єкт погосподарського обліку №02-0032-1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , побудований у 1964 році, загальна площа якого становить 151,7 кв.м, житлова площа 94,2 кв.м. По першому поверсі загальна площа 72,2 кв.м, житлова площа 31.8 кв.м. По другому поверсі загальна площа 79,5 кв.м, житлова площа 62,4 кв.м, та господарські будівлі і споруди в т.ч. гараж 39,9 кв.м, літня кухня 74.8 кв.м, стайня -20,0 кв.м, навіс 25,4кв.м, який розташований, за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительці с. Хороцеве Верховинського району Івано-Франківської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №342 від ІНФОРМАЦІЯ_14).

Згідно виписки із погосподарської книги від 10.01.2024 №19, яка наявна у матеріалах спадкової справи, згідно запису погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки, об`єкт погосподарського обліку №02-0032-1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , побудований у 1964 році, належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка пормерла ІНФОРМАЦІЯ_14. Також на день смерті ОСОБА_2 , в її користуванні перебувала земельна ділянка загальною площею 0,6000га (ОЖБ-0,2500га, ОСГ-0,3500га).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», замовник ОСОБА_1 , станом на 20.02.2024, на плані під літерою «А», позначено житловий будинок, загальною площею 151,7 м.кв., житлова площа 94,2 м.кв, який складається із двох поверхів: на 1 поверсі- тамбур площею 2.2 м.кв., коридор площею 14,6 м.кв., кладова площею 5.1 м.кв., санвузол площею 7,4 м.кв., кімната площею 16,9 м.кв., кімната площею 14,9 м.кв., кухня площею 11,1 м.кв.; на 2 поверсі- коридор площею 17,1 м.кв., кімната площею 15,8 м.кв., кімната площею 15,3 м.кв., кімната площею 15,7 м.кв., кімната площею 15,6 м.кв.; під літерою «Б» позначено гараж, площею 39,9 м.кв.; під літерою «В» позначено літню кухню, площею 74,8 м.кв.; під літерою «Г», на плані позначена стайня, площею 20,0 м.кв.; під літерою «Д» позначено навіс, площею 25,4 м.кв.

Згідно виписки №3479 від 31.01.2024 Коломийського МБТІ, згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 право власності на будинок та господарські будівлі в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації не зареєстровано (а.с. 16).

Позивач звертався до Приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на у зв`язку з неподанням в нотаріальну контору документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно даних спадкової справи, крім ОСОБА_1 , інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини не звертались.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зроблено висновки про те, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, потрібно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або зі сплати податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна має розглядатися як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі щодо обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відтак, встановлено, що у ОСОБА_1 виникло право на спадкування домоволодіння по АДРЕСА_1 за померлою бабусею на підставі заповіту, та він вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до ч.4 ст. 206ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів фактично позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із чимпорушуються його права на оформлення права власності на спадщину, беручи до уваги той факт, що відповідач визнає позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав - відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавиці не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, позначений на плані під літерою «А», загальною площею 151,7 м.кв., житловою площею 94.2 м.кв, та складається із: на І поверсі: тамбура, площею 2,2 м.кв, коридора, площею 14,6 м.кв., кладови площею 5.1 м.кв., санвузла площею 7,4 м.кв., кімнати площею 16.9 м.кв., кімнати площею 14,9 м.кв., кухні площею 11,1 м.кв. На ІІ поверсі: коридору площею 17.1 м.кв., кімнати площею 15.8 м.кв., кімнати площею 15.3 м.кв., кімнати площею 15.7 м.кв., кімнати площею 15.6 м.кв; гаражу, позначеного на плані під літерою «Б» площею 39.9 м.кв., літньої кухні, позначеної на плані під літерою «В», площею 74.8 м.кв.; стайні позначеної на плані під літерою «Г», площею 20.0 м.кв.; навісу, позначеного на плані під літерою «Д», площею 25.4 м.кв, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_4 ;

відповідач Білоберізька сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: с. Устеріки, вул. Централька, 25 АВерховинського району Івано-Франківської області, .

Повне рішення складено 09.07.2024

Суддя Роман ДЖУС