Справа №766/9682/24 н/п 2-о/766/574/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Савицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Адвокат Мороз Анжела Іванівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення покликаючись на те, що заявниця є донькою ОСОБА_2 , котра після народження заявниці і наступного шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 » та залишалась на ньому до своєї смерті. Між тим, відсутність актового запису про шлюб померлої в якому змінено її прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » позбавляє можливості встановити факт родинних відносин Заявниці із померлою як зі своєю матір`ю. Встановити, що вказана у свідоцтві про народженні Заявниці ОСОБА_5 є фактично ОСОБА_6 в поза судовому порядку є неможливим зважуючи на відсутність документів в підтвердження зміни прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ». Заявниця покликається на те, що у зв`язку із розбіжністю прізвища матері вказаного в свідоцтві про народження із прізвищем на час її смерті, а саме: « ОСОБА_4 » в народженні заявниці та в свідоцтві про смерть як « ОСОБА_3 », Заявниця не має можливості підтвердити факт родинних відносин зі своєю матір`ю. Втім, від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що померла « ОСОБА_3 », була матір`ю Заявниці, залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, так як у неї виникне можливість звернення за оформленням спадкових прав та підтвердження свого походження, а отже і родинних відносин.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, адвокат Мороз А.І. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Другої Херсонської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без їх участі, покладався при вирішенні справи на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав.

Як слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.07.1970 року, повторно виданого міським бюро ЗАГС м. Гурьєва, Казахстан на підставі актового запису №2063 від 13.09.1966 року, ОСОБА_7 народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гурьєв, Казахстан, де батьками значяться ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Заявницею повідомлено, що 18 лютого 1975 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладено шлюб в м. Нижній Тагіл, Ленінського району, про що складено актовий запис №225 від 18.02.1975 року відповідним відділом ЗАГС. Свідоцтво про шлюб не зберіглося, до актового запису про шлюб доступ відсутній без можливості його поновлення через складання на території, що належить до відання російської федерації.

Між тим, обставина укладення шлюбу належно встановлюється із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 20.06.1984 року згідно якого шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20.06.1984 року зроблено запис №75 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу сторонами залишено прізвище « ОСОБА_3 ».

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 10 червня 1989 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб 10 червня 1989 року з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що тією ж датою в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після укладення шлюбу прізвища сторін « ОСОБА_10 ». У відповідності із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 23.04.1998 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 розірвано про що 13.11.1997 року зроблено запис №681 Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона та залишено прізвища « ОСОБА_10 ». Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 14.01.2012 року встановлюється перехід прізвища Заявниці « ОСОБА_10 » на прізвище « ОСОБА_12 ».

Наданим до матеріалів справи свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_6 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження Республіка Казахстан, м. Гурьєв, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 про що 02.02.2023 року складено актовий запис №97 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, Заявниця звернулась до Другої Херсонської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) якою надано відмову в оформлення спадкових прав через не доведення обставин того, що матір`ю Заявниці є померла ОСОБА_6 .

З наданої до матеріалів справи копії трудової книжки серії НОМЕР_6 датою заповнення 19.11.1968 року і повторно виданої 20.10.1987 року вбачається, що останні виписані на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . В наступному в трудовій книжці прізвище « ОСОБА_4 » замінено на « ОСОБА_3 » Відомостями трудової книжки також встановлюється перебування у 1972 році ОСОБА_5 у м. Нижній Тагіл, тобто по місцю укладення шлюбу із ОСОБА_8 .

З паспорту громадянки України ОСОБА_6 вбачається, що вона народжена ІНФОРМАЦІЯ_9 , м. Гурьєв, Казахстан, тобто аналогічно із місцем народження Заявниці.

Існуюча в паспорті відмітка про прописку дає можливість встановити проживання померлої по АДРЕСА_1 з 23 вересня 1986 року.

Поміж іншого із будинкової книги заведеної по адресі АДРЕСА_1 , вбачається, що за адресою розташування будинку окрім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживала ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом народженні у м. Гурьєв, Казахстан.

В сукупності із наданими свідоцтвом про розірвання шлюбу, трудовою книжкою померлої та свідоцтвом про народження Заявниці, є можливість встановити, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 до вступу у шлюб народила ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гурьєв, Казахстан, ОСОБА_7 від ОСОБА_8 , з яким ІНФОРМАЦІЯ_10 вступила у шлюб у м. Нижній Тагіл із переходом на прізвище « ОСОБА_3 », який в наступному розірвано 20.06.1984 року Скадовським районним відділом ЗАГС Херсонської області. За оцінкою інших документів також слідує, що Заявниця із померлою разом проживали певний період часу.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Відтак, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право. При цьому, суди мають встановлювати, між ким існує спір оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі №205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до роз`яснень наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (пункт 7).

Також, певна позиція викладена у пункті 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Поряд із цим, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на тому, що обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».

Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи.

Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 зауважує, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб), тощо.

З урахуванням вищевикладеного, з метою захисту прав заявниці, суд вважає, що заяву про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити, оскільки лише такий спосіб забезпечує Заявниці можливість встановити родинні відносини.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 12, 141, 258, 259, 263, 264, 264,268, 273, 274, 279, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Заяву адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: місто Гурьєв, Казахстан, є донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце народження: м. Гурьєв, Казахстан, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , місто Херсон, Херсонська область, Україна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна