Провадження №6/337/355/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениско Світлани Вікторівни про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (стягувач),

ВСТАНОВИВ:

21.06.2024 до суду надійшло вказане подання, відповідно до якого головний державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі) Дениско С.В. просить застосувати примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі на 12.07.2024 на 10.00 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд.48а.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 66513431 з примусового виконання виконавчого листа №337/3651/21, виданого 12.07.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття, яке було відкрито 16.08.2021.

Рішення суду станом на 17.06.2024 не виконується, на виклики державного виконавця боржник не з`являється, кореспонденцію не отримує, що фактично унеможливлює застосування до нього заходів примусового виконання, у тому числі передбачених ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Своєю бездіяльністю та ухиленням від сплати аліментів боржник допустив заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів на 35 місяців, яка станом на 01.06.2024 складає 126182,77 грн.

05.04.2024 боржнику було направлено виклик державного виконавця для з`ясування питання щодо сплати аліментів за виконавчим документом та/або складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.183-1 КУпАП, однак, боржник до державного виконавця не з`явився, причини неявки не повідомив. У зв`язку з цим було складено відповідний акт державного виконавця.

В подальшому на адресу боржника були направлені повторні виклики, але боржник кореспонденцію не отримує, до відділу не з`являється, причини несплати аліментів не повідомляє, що свідчить про умисне невиконання рішення суду. У зв`язку з чим є підстави для звернення до суду з вказаним поданням.

Ухвалою суду від 25.06.2024 подання прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У поданні державний виконавець просить провести судове засідання без участі представника Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі.

Учасники в судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

Суд вважає можливим розглянути подання у відсутність державного виконавця, божника та стягувача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону Закон №1404-VIII, у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Місце виконання рішення визначене ст.24 Закону №1404-VIII.

Так, згідно з ч. 1 ст.24 вказаного Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Судом встановлено, що з 16.08.2021 на примусовому виконанні у Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 66513431 з примусового виконання судового наказу №337/3651/21, виданого 12.07.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Зі змісту виклику державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Дениско С.В. від 05.04.2024 за вих. №55988/9, копія якого додана до подання, вбачається, що боржника ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до виконавця 11.04.2024 о 14:30, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією акту державного виконавця від 17.06.2024, складеного в межах даного ВП, виходом головного державного виконавця ОСОБА_4 за адресою по АДРЕСА_3 двері квартири АДРЕСА_4 ніхто не відчинив, на дзвінок ніхто не відповів, майновий стан боржника виявити не було можливим. Державний виконавець залишив виклик.

Відповідно до розрахунку, доданого до подання, станом на 01.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим документом про сплату аліментів становить 1126182,77 грн.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає подання державного виконавця необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у примусовому супроводженні працівником органу Національної поліції особи, щодо якої він застосовується, задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Тому, звертаючись до суду з відповідним поданням, виконавець повинен надати докази того, що ним здійснені необхідні заходи як для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, так і про необхідність явки до державного виконавця, але вони не дали позитивних результатів, боржник не з`явився за викликом виконавця без поважних причин.

Натомість, з доданих до подання матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 відомо про відкриття вищевказаного виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, до подання державним виконавцем не додано жодних доказів на підтвердження вручення або надіслання боржнику копії постанови про відкриття ВП № 66513431рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено Законом №1404-VIII.

Долучений до матеріалів подання виклик державного виконавця від 05.04.2024, сам по собі не свідчить про те, що боржник обізнаний про відкриття ВП № 66513431.

Щодо акту державного виконавця 17.06.2024 про те, що ним були здійснені виходи за адресою боржника: АДРЕСА_1 та встановлена неможливість проведення виконавчих дії, оскільки ніхто не відкрив двері, залишено виклик боржника, то такий акт не може бути розцінений судом як належний доказ виклику боржника через те, що його було складено та підписано тільки самим державним виконавцем, інших свідків чи понятих у акті не зазначено. Інших актів щодо виходів на адресу боржника матеріали додані до подання не містять.

Також слід зазначити, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду було відкрито 16.08.2021, а до матеріалів подання долучено лише один виклик боржника державним виконавцем - 05.04.2024. Тобто, які дії вчинялись державним виконавцем з дати відкриття провадження і до виклику боржника 05.04.2024, ініціатором подання не підтверджено.

Отже, у даному випадку відсутні підстави вважати, що боржник не з`являється до державного виконавця на виклик без поважних причин, що надавало би підстави застосувати до нього привід.

Вирішуючи подання суд також враховує, що привід боржника є істотним втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Невиконанням рішення суду, хоч і зачіпаються законні права стягувача, але з боку державного виконавця належного доказового обґрунтування необхідності застосування до боржника примусового приводу не представлено, а сам факт наявності заборгованості за виконавчим документом не дає підстав для задоволення подання про привід боржника.

На підставі викладеного, у задоволенні подання слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258-260, 438 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениско Світлани Вікторівни про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (стягувач) - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Сидорова