Провадження № 2/686/4209/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в порядку

ст.. 247 ЦПК України, справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк», треті особи перший ВДВС у місті Хмельницькому Центрального МРУМЮ (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приват Банк», треті особи перший ВДВС у місті Хмельницькому Центрального МРУМЮ (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування свого позову позивач вказав, що 26.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3793, за яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 27.01.2011 року в розмірі 98950,46 грн., в тому числі, заборгованість за тілом кредиту - 8958,74 грн., заборгованість за відсотками - 81256,83 грн., заборгованість з комісії та пені -3546,77 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 4688,12 грн.

За заявою стягувача АТ КБ «Приватбанк» постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Найдук К.В. від 06.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59716245 про примусове виконання вказаного виконавчого напису. Наразі виконавче провадження №59716245 перебуває на виконанні у державного виконавця Войтенко Т.А.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Виконавчий напис вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до пункту 5.1. та 5.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Якщо виконавчий напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито, а було викладено окремим документом, він також є неправомірним.

Окрім того, даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 3.1 п. З, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно положень п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору.

Варто звернути увагу на положення ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та дійти висновку, що приватним нотаріусом не вчинено виконавчий напис на документі, що встановлює заборгованість.

Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Зазначений виконавчий напис не можна вважати таким, що вчинений з дотриманням вимог закону та таким, що підлягає примусовому виконанню з наступних підстав: йому не було надіслано повідомлення про повернення коштів, він не повідомлявся про розмір заборгованості, розміри відсотків; із сумою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса він не погоджується повністю; строк, за який провадилось стягнення, починається з 27.01.2011 року, виконавчий напис вчинено у 2017 році, відтак минуло більше трьох років; виконавчий напис нотаріуса вчинено не на оригіналі кредитного договору. Також, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович не надсилав йому примірник виконавчого напису.

Разом з тим, прострочена заборгованість в сумі 98950,46 грн. не встановлена договором, а обрахована самим Відповідачем, а тому не може вважатись безспірною, період нарахування відсотків взагалі неможливо визначити та перевірити їх нарахування в межах строку дії договору та відсоткову ставку у зв`язку із відсутністю оригіналу кредитного договору.

Враховуючи вищевказані обставини, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, не може підлягати примусовому виконанню. Про наявність виконавчого провадження №59716245 він дізнався 03.04.2024 року, та отримав у державного виконавця копію постанови про відкриття ВП, заяву про відкриття ВП, копію виконавчого напису.

Представник позивача направила до суду заяву про слухання справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив в якому вказав, що з зазначеним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» не згодне та заперечує проти нього в повному обсязі, вважає зазначену позовну заяву безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позов ОСОБА_1 ґрунтується лише на чотирьох основних фактах: 1. Позивач вважає, що Банком були порушені вимоги Закону. 2. Позивач вважає, що Банком не надано всіх необхідних документів. 3. Заборгованість за виконавчим написом не є безспірною. 4. Виконавчий напис вчинено поза межами строку, передбаченого статтею 88 Закону України Про нотаріат, а отже пропущена позовна давність.

Вище зазначені факти, якби вони й мали місце в дійсності, у жодному разі не є підставою для скасування виконавчого напису, з огляду на наступне.

По-перше, у позовній заяві ОСОБА_1 визнає факти укладення з АТ КБ ПриватБанк кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язань за ним, а також не заперечення позичальником ОСОБА_1 огли проти наявності заборгованості за кредитним договором. Жодного доказу на підтвердження відсутності боргу Позивач не надано.

По-друге, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Але, як вбачається, у позові жодним чином не обґрунтовано з яких підстав відповідачем є АТ КБ ПриватБанк. Відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність, а саме ст. 47 цього Закону, видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже Банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати такий напис. Згідно ст. 87 Закону України Про нотаріат, право на вчинення виконавчого напису має нотаріус.

По-третє, згідно з Пленумом Верховного Суду України, чинного на момент винесення виконавчого напису який оспорюється. Постановою №2 від 31.01.1992 року Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні від 31.01.1992 року, з подальшими змінами, зазначено, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обгрунтованості постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу.

Позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Факти які підтверджують відсутності боргу, або невідповідність суми боргу у позові відсутні.

По-четверте, з приводу відсутності безспірності, слід зазначити наступне.

Відповідно до розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: 1. оригінали кредитного договору; 2. засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Слід звернути увагу на те, що жодної мови про відмітку боржника не йдеться. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи.

Безспірність у розумінні статті 88 Закону України Про нотаріат є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованіть.

По-п`яте, згідно підпунктів 3.1,3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.03.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, строк потягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з моменту, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.

В першу чергу слід звернути увагу, що строки передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат, за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Але навіть якщо виходити з норм статті 256 Цивільного кодексу України: Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ця норма закону стосується саме звернення до суду, а ні в якому разі не строком звернення до Нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, Банком все одно норма цієї статті не порушено. Оскільки згідно зі статтею 251 Цивільного Кодексу України Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з тим, що договір є дійсним до повного виконання сторонами зобов`язань.

Відповідно до ст.. 526 ЦКУ, у якій зазначено, що зобов`язання мас виконуватися належним чином у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства. У нашому випадку боржник порушив норму цієї статті та умови договору, які зобов`язався виконувати. У разі якщо термін виконання обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. У договорі за яким було вчинено виконавчий напис чітко зазначено, що договір чинний до моменту його повного виконання.

Підсумовуючи вище наведене, звертаємо увагу на те, що у разі визначення строку дії договору, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбаченого Кабінетом Міністрів України, з моменту закінчення строку дії договору. У нашому випадку, договір не виконано, отже він не припинив своєї дії.

Позичальник ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед АТ КБ ПриватБанк не виконав та досі має заборгованість за договором. Жодного доказу визнання Договору недійсним матеріали цивільної справи не містять.

Отже, вважають, що виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи Позивача є нікчемними, Нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства.

Треті особи - в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 26.05.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3793, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.01.2011 року.

Згідно із виконавчим написом із ОСОБА_1 , підлягає стягненню 98950,46 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 8958,74 грн.; заборгованість за відсотками 81256,83 грн.; заборгованість з комісії та пені 3546,77 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 4688,12 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису 1800 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3793. Строк за який провадиться стягнення 2275 днів, а саме: з 27.01.2011 року по 20.04.2017 року.

06.08.2019 постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Найдук К.В. відкрито виконавче провадження №59716245, на підставі виконавчого напису №НМО879431 виданого 26.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ВТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно із ст. 87 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено вимоги законодавства, а саме: вчинено виконавчий напис без документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем; вчинення виконавчого напису поза межами строків; виконавчий напис не вчинено на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (кредитний договір); неповідомлення боржника про наявність заборгованості та винесення виконавчого напису.

За таких обставин, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, слід визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича від 26.05.2017 року, зареєстрованого реєстрі за № 3793, про стягнення заборгованості в розмірі 98950,46 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.ст. 10,13,18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича від 26.05.2017 року, зареєстрованого реєстрі за № 3793, про стягнення заборгованості в розмірі 98950,46 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк 1211 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство КБ «Приват Банк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Треті особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , 29018, м. Хмельницький, вул.. Тернопільська, буд. 13/2;

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, офіс 31.

Повний текст рішення складено 26 червня 2024 року.

Суддя: О.В. Мазурок