Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2314/6287/12
Номер провадження 4-с/711/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Придніпровський районий суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді Казидуб О.Г.

секретаря судових засідань Шульга А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії та визнання постанови недійсною Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), особа чиї дії оскаржуються державний виконавець Сидоренко А.Г. Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дії та визнання постанови недійсною Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), особа чиї дії оскаржуються державний виконавець Сидоренко А.Г. Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м. Черкаси, пр-т. Хіміків, 50, ), боржник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Скарга мотивована тим, що 06 травня 2014 року набрало законної сили рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2014 року у справі № 2314/6287/12. Цивільна справа ініційована ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом подачі позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів.

09 жовтня 2020 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав всі належні йому права щодо кредитного договору та договору іпотеки № 656-ЧД від 20.04.2007 року, укладеного з ОСОБА_2 , новому кредитору ТОВ «Олком-Лізінг».

Держвиконавець ОСОБА_3 Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрив відповідні провадження 29 травня 2023 року за номером № 71905943 та 15.06.2023 року за № 72033924. Згідно виконавчого листа № 2314/6287/12 відповідачі (боржники) підлягали виселенню з квартири АДРЕСА_2 . Це житлове приміщення є предметом іпотеки за кредитним договором, укладеним Валерією Поливяною, стягувачем є ТОВ «Олком-Лізінг».

09 лютого 2024 року від виконавця надійшли дві вимоги від 02.02.2024 року № 16883 та № 15920. Боржників поставлено до відому, що примусове виселення відбуватиметься 21.02.2024 року о 09-00 год., але за відсутності понятих, стягувача та поліції, виконавець відмовився від проведення виконавчих дій.

Вказує, що він 26 лютого 2024 року, посилаючись на ЗУ «Про іпотеку» (розділ VI доповнено п. 52 згідно із ЗУ від 15.03.2022 року № 2120-ІХ) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою визнати такі дії державного виконавця ОСОБА_3 під час воєнного стану в Україні незаконними.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2024 року по справі № 2314/6287/12 в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Суд зазначив, що право заявника не було порушене, оскільки, виконавець постановою від 22.02.2024 року виконавчий документ № 2314/6287/12 від 05.03.2014 року повернув стягувачу ТОВ «Олком-Лізинг».

20 травня 2024 року йому стало відомо про арешт основного банківського рахунку в Ощадбанку, куди кожного місяця Державним університетом ім. Т.Г. Шевченка, де він навчається, надходить стипендія. Як зясувалося, державний виконавець Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренко А.Г. при примусовому виконанні постанови № 71905943 від 22.02.2014 року, відкрила 23.02.2024 року виконавчі провадження № 74263770, 74263632 зі стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в сумі 13400 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 363,50 грн.

Зазначає, що такі дії виконавця є протиправними та порушують права ОСОБА_1 та Поливяної ОСОБА_4 .

Зазначає, що постанови про стягнення виконавчого збору з примусового виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже існують, їх було винесено державним виконавцем Недоступ Д.М. Центрального відділу ДВС Черкаського управління юстиції 08.09.2014 року № 44634046 та 44634129. Також, від 14.10.2014 року наявні дві постанови про відповідне стягнення з боржників виконавчого збору.

22 жовтня 2018 року винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказує, що протиправні дії державного виконавця ОСОБА_3 полягають в наступному:

-Неприпустимо вдруге виносити постанову про стягнення судового збору за тим самим виконавчим листом № 2314/6287/12 від 05 березня 2014 року, навіть якщо його повернуто стягувачу. Зареєстрованою та підлягати до виконання має бути перша постанова про стягнення виконавчого збору, а саме, від 14.10.2014 року;

- постановою від 22.02.2024 року виконавець повернув стягувачу виконавчий документ № 2314/6287/12 від 05.03.2014 року та лише 23.02.2024 року винесено постанови про стягнення виконавчого збору. Виконавець розцмів, що при спробі примусового виселення у час дії воєнного стану в Україні вже порушив закон та запобігти відповідальності вирішив прискореним поверненням виконавчого документу стягувачу, порушуючи ще норми ЗУ «Про виконавче провадження в частині строків винесення постанови про виконавчий збір»;

-Виконавець не розуміє, що мета виконавчих дій виконати виконавчий документ, а не самі виконавчі дії, які без фактичного виконання рішення унеможливлюють стягнути з боржника виконавчий збір.

Зазначає, що Укрпоштою інформацію від виконавця про стягненя виконавчого збору з приводу

примусового виселення ОСОБА_1 не отримував, оскільки, весь час навчання у Державному університеті ім. Т.Г. Шевченко постійно знаходиться у м. Київ.

Про постанову зі стягнення судового збору з приводу примусового виселення дізнався 20 травня 2024 року, коли в очікуванні стипендії звернувся до бухгалтерії його навчального закладу, де його повідомили про її сплату 13.05.2024 року. Тоді він звернувся до «Ощадбанку», де дізнався про арешт рахунку. Також, «Ощадбанк» надав виписку з його рахунку від 24.05.2024 року, де вказано щомісячні дати нарахування стипендій з 13 по 18 число та сума накладеного арешту. Тому, вважає, що строк для подачі скарги має бути поновлений та вираховуватись з часу, коли ОСОБА_1 дізнався про арешт свого карктового рахунку для зарахування стипендії та закінчується 30 травня 2024 року.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Сидоренко А.Г. Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу постанов від 23.03.2024 року про відкриття виконавчих проваджень № 74263770, 74263632 зі стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в сумі 13400 грн. 00 коп. та витрат виконавчого провадження в сумі 363 грн. 50 коп.; визнати постанови від 23.02.2024 року про відкриття виконавчих проваджень № 74263770, 74263632 зі стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в сумі 13400 грн. 00 коп. та витрат виконавчого провадження в сумі 363 грн. 50 коп.

07 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій зазначено, що в зв`язку з неможливістю бути присутнім на засіданні просить проводити судове засідання без його участі.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за дорученням ОСОБА_5 в судове засідання надав заяву, в якій просить проводити розгляд скарги за його відсутності, з урахуванням Відзиву на скаргу.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву, в якій зазначено, що в зв`язку з неможливістю бути присутньою на засіданні просить проводити судове засідання без її участі.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Право на звернення із скаргою до суду передбачено ст.447 ЦПК України. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції № 18357/91, § 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачам є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні в Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 71905943 з виконання виконавчого листа № 2314/6287/12 від 08.05.2023, який виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про виселення з квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (Постанова про відкриття виконавчого провадження № 71905943 від 29 травня 2023 року).

22 лютого 2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2314/6287/12 виданого 08.05.2023 року у виконавчому провадженні № 71905943 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий лист № 2314/6287/12 про виселення з квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повернуто стягувачу.

22 лютого 2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною у виконавчому провадженні № 71905943 винесено постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 13400,00 грн.

Також, 22 лютого 2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною у виконавчому провадженні № 71905943 винесено постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 витрати виконавчого провадження в загальній сумі 363,50 грн.

23 лютого 2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 74263632 з виконання постанови № 71905943 виданого 22.02.2024 Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрати виконавчого провадження у сумі 363,50 грн.

23 лютого 2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 74263770 з виконання постанови № 71905943 виданого 22.02.2024 Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у сумі 13400,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 № 2475-VIII (набрав чинності 28 серпня 2018 року) у ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», слова «Фактично стягнути, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів».

Відповідно до ч. 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується:за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1,2,4,6, 9(крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27), відповідно до приписів ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження).

В судовому засіданні встановлено, що скаржником ОСОБА_1 не надано суду доказу щодо виконання виконавчого листа № 2314/6287/12 Придніпровського районного суду м. Черкаси до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 71905943.

А тому, на думку суду, Постанова державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллою Григорівною у виконавчому провадженні № 71905943 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 винесена з дотриманням норм чинного законодавства України та відповідно відсутні будь-які правові підстави для скасування постанови від 23 лютого 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 74263770 про примусове виконання постанови № 71905943 від 22 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 13400 грн.

Відносно вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсною постанови державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Алли Григорівни про визнання мінімального розміру витрат у виконавчому провадженні № 71905943 в розмірі 363 грн. 50 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження(крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини).

А тому, на думку суду, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена з дотриманням норм чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з підстав недоведеності та необгрунтованості.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій просив: визнати незаконними дії державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Алли Григорівни з приводу примусового виконання рішення суду по справі № 2314/6287/12 щодо виселення з квартири АДРЕСА_2 (виконавчі провадження № 71905943 і № 72033924) на час воєнного стану; зобов`язати державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллу Григорівну на час воєнного стану та 30 днів після його завершення зупинити виконання рішення суду по справі № 2314/6287/12 з виселення з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Встановлено, що 29 квітня 2024 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2314/6287/12 в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, боржник: ОСОБА_2 відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 4, 13, 80, 81, 82, 89, 95, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії та визнання постанови недійсною Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), особа чиї дії оскаржуються державний виконавець Сидоренко А.Г. Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів. Апеляційна скарга подається безпосереднього до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 03 липня 2024 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб