Дата документу 23.07.2024 Справа № 333/3899/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/3899/23 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
№ 22-ц/807/910/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

23 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В обґрунтування позову зазначав, що З 18.07.2017 р. ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, з якої був звільнений 18.04.2023 у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, який набирав чинності 1 січня 2023 року) встановлено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

У зв`язку з вказаним, наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від 18.04.2023 р. за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича (копія додається) вирішено звільнити Позивача 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників відділень управління відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою у вказаному наказі зазначено попередження про наступне звільнення від

17.01.2023. Так, в попередженні про наступне звільнення від 17.01.2023 зазначається про те, що згідно із наказами комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області та його відділень. Також у вказаному попередженні про звільнення зазначено наступне: «Таким чином, з 18.04.2023 р. посада, яку Ви обіймаєте, буде скорочена. Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України попереджаємо, що Ви будите звільнені із займаної посади 18.04.2023 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділень, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділеннях Вам не пропонується. Згідно із нормами діючого законодавства України та роз`ясненнями Міністерства економіки України від 13.01.2023 №4706-05/1622-03 повідомляємо, що ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації».

В той же час, у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та відповідною зміною повноважень Пенсійного фонду України до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області введено (внесено, додано) нові посади, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виконання обов`язків пов`язаних зі здійсненням профілактики та розслідування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь на адвокатський запит, здійснений в інтересах позивача, відповідно до якого, щодо відомостей штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до штату вказаної особи було введено, зокрема, наступні посади (з відповідними відділами):

Відділ перевірки правильності розрахунку розміру страхових виплат у зв`язку із тимчасовою втратою непрацездатності - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст;

Відділ перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст;

Відділ профілактики та розслідування нещасних випадків - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст.

Відповідно до інформації про вакантні посади Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 06.12.2022 по 18.04.2023 та наказів про призначення осіб на посади, на частину з вказаних введених посад, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, було призначено (прийнято) працівників в період з 01.01.2023 по 18.04.2023. Натомість, частина з вказаних введених посад залишилися вакантними на момент звільнення Позивача, а саме станом на 18.04.2023, добір на які буде здійснено в майбутньому. Тобто, за наявності інших робочих місць, посад, штатних одиниць, тощо, що утворилися в процесі реорганізації Фонду соціального страхування України на підставі редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, Позивачу як працівнику, який підпадав під скорочення чисельності та/ або штату працівників, у зв`язку із реорганізацією роботодавця, НЕ було запропоновано перевід на іншу вакантну посаду наявну у роботодавця.

Відтак, даним Позивач категорично стверджує, що наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від

18.04.2023 за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича «Про звільнення ОСОБА_3 » є незаконним та протиправними, а тому підлягає скасуванню.

Кабінет Міністрів України на виконання вказаного положення прийнято Постанову №1442 від 27 грудня 2022 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» (надалі також Постанова №1442).

Відповідно до пункту 1 Постанови №1442 Кабінет Міністрів України постановив припинити з 1 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України відповідно до списку.

Пунктами 2, 3 Постанови №1442 встановлено утворити комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України (далі - комісія з реорганізації Фонду) та комісії з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - комісії з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду) відповідно до списку.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Приєднання є одним із видів реорганізації юридичної особи, унаслідок якої юридична особа, що приєднується, припиняється. Водночас майно, права та обов`язки переходять до правонаступника - особи, до якої вона приєднується.

Пунктами 10.1, 10.2 Статуту передбачено, що Фонд припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації відповідно до закону. У разі реорганізації Фонду майно, права та обов`язки переходять до визначеного законом правонаступника чи правонаступників. Фонд припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про його припинення.

Таким чином, відповідно до Закону України від 21.09.2022 № 2620-IX Фонд соціального страхування України не ліквідовується, а реорганізовується шляхом приєднання до Пенсійного фонду України.

В свою чергу, до Пенсійного фонду України як правонаступника Фонду соціального страхування України переходять всі права й обов`язки останнього, в тому числі майнові, трудові та інші.

Зі стверджень, зазначених у вказаному наказі можна зробити висновок, що внаслідок приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України відбувається ліквідація (скорочення) всіх без виключення посад, спеціальностей, професій, які обіймали працівники Фонду соціального страхування України, а в Пенсійному фонді України не передбачається створення посад, до функціональних (посадових) обов`язків яких відносилися б основні функціональні (посадові) обов`язки раніше виконувані працівниками Фонду соціального страхування України.

Позивачу у передбачений законом спосіб не було запропоновано переведення (зайняття) вакантних посад в Пенсійному фонді України (його територіальних органах, відокремлених підрозділах), до якого було приєднано в порядку реорганізації Фонд соціального страхування України, зокрема тих, які були введені до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зв?язку з передачею функцій та повноважень попередньо виконуваних працівникам Фонду соціального страхування України.

Як Законом України «Про державну службу», так і жодним іншим правовим актом, НЕ заборонено переведення працівника без проведення конкурсу у випадку реорганізації юридичної особи (яка не є державним органом), основним завданням якої є реалізація від імені держави владних управлінських функцій, на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації,

Призначення на вакантні посади державної служби в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зокрема ті, які утворилися в результаті реорганізації Фонду, в період існування спірних правовідносин відбувалося шляхом звичайного добору на посади. А відтак, та єдина відмінність, що відрізняє спосіб вступу на державну службу та призначення на посаду, яка не є державною службою, а саме - конкурсність відбору, не існувала в момент незаконного звільнення Позивача.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від 18.04.2023 за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. - поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області або на іншій рівнозначній посаді; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 19.04.2023 по дату поновлення Позивача на посаді виходячи з розрахунку 2916,28 грн. середньоденної заробітної плати Позивача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Протягом апеляційного перегляду було з`ясовано, що 05 червня 2024 року Верховним Судом у аналогічній справі (справа № 712/4776/23,провадження № 61-13644св23) була встановлена неоднозначність судової практики щодо юрисдикції такого спору.

У справі, що переглядалася Верховним Судом в оскаржуваному судовому рішенні суд закриваючи провадження у справі, виходив із того, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби, а тому між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що спірні правовідносини є цивільно-правовими і не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки видання наказу про звільнення позивачки не є реалізацією уповноваженими особами Управління публічно-владних управлінських функцій та не спрямоване на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця, а тому висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

У справі № 760/7638/23 (провадження № 61-11935ск23), яка є подібною до справи, що переглядалася, 15 серпня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пенсійного фонду України на постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року, дійшов висновку, що спір про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за позовом позивача до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 188/741/23 (провадження № 61-13277св23), залишивши без задоволення касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року - без змін.

У зазначеній справі Верховний Суд зробив такі висновки: "позивач на момент звільнення працювала на посаді головного спеціаліста відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Петропавлівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 15 частини третьої статті 3 Закону України "Про державну службу" дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції до 01 січня 2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи те, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, не була державним службовцем, займана нею посада не належить до посад публічної служби, а тому відповідно вона не здійснювала службову діяльність у розумінні статті 19 КАС України.

Вирішуючи заявлений спір, суди перш за все мають перевірити законність звільнення позивача наказом від 07 квітня 2023 року № 275-к Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Натомість інші позовні вимоги є похідними.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у цивільній справі.

Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги щодо правильності закриття провадження у цивільній справі з огляду на те, що вимоги позивача стосуються поновлення на роботі в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на посаді державної служби, що є різновидом публічної служби, є безпідставними, оскільки такі доводи не узгоджуються з положеннями частини першої статті 235 КЗпП України, а крім того, позивач на момент звільнення не перебувала на державній (публічній) службі".

Крім того, в ухвалі від 15 лютого 2024 року у справі № 758/4455/23 (провадження № 61-2136ск24), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, відмовивши у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пенсійного фонду України на постанову Київського апеляційного суду від24 січня 2024 року, погодився з висновком апеляційного суду про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач, перебуваючи у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України, не була державним службовцем, займана нею посада не належить до посад публічної служби, тому вона не здійснювала службову діяльність і не була звільнена з публічної служби у розумінні статті 19 КАС України. Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим у справі № 442/3240/23-ц (провадження № 61-15536св23) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2023 року, залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року - без змін, дійшов протилежного висновку щодо юрисдикції спору в аналогічних правовідносинах та зазначив таке: "01 січня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

З 01 січня 2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами існує спір з публічно-правових відносин, який з урахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, має розглядатися за правилами адміністративної юрисдикції, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Верховний Суд зазначав, що позивач, перебуваючи у відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, просить поновити її на посаді аналогічній або рівнозначній тій з якої її було звільнено, у Пенсійному фонді України, який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України, за предметом і можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства".

У справі, що переглядалася, позивач, яка до звільнення перебувала у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, не будучи державним службовцем, просить поновити її на посаді аналогічній або рівнозначній тій, з якої її було звільнено, у Пенсійному фонді України.

Тобто спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, а отже, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, урахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 24 квітня 2024 року щодо передачі цієї справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вважав за необхідне відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 18 грудня 2023 року у справі № 442/3240 (провадження № 61-15536св23), щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" ("Brumarescu v. Romania", заява № 28342/95,п. 61).

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає не тільки виконуваність судових рішень, а й стабільність правового регулювання. Завданням правозастосовчої практики є, серед іншого, формування такого застосування норм права, яке забезпечує рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права, що поліпшує громадське сприйняття справедливості, а також підвищує довіру до відправлення правосуддя.

Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, що потребують пристосування до обставин, що змінюються. Багато законів неминуче сформульовані у термінах, що тією чи іншою мірою є нечіткими, та тлумачення й застосування яких є питанням практики. Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються (рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, п. 65).

З огляду на зазначене, відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України касаційний суд передав справу на розгляд Об`єднаної палати.

24 червня 2024 року Об`єднаною палатою було відкрито провадження в справі.

За ст. 252 ЦПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: (п.10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Тож враховуючи, що ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень може призвести до порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, апеляційний суд вважає доцільним зупинити провадження в справі до закінчення перегляду аналогічної справи у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 252 п.10 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року зупинити до закінчення касаційного перегляду справи № 712/4776/23, (провадження № 61-13644св23), у якій Обєднаною платою Верховного суду відкрито провадження.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 липня 2024 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков