Справа № 438/1006/24
Провадження 2/438/308/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 липня 2024 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Шипіш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориславі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, який втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У обґрунтування позову посилається на те, що 08 травня 2024 року позивачем ОСОБА_1 , було придбано в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири.

Позивач народився у м.Бориславі, проживає тут, тому вирішив придбати у рідному місті житло проживання своєї сім`ї. Вищевказана квартира, загальною площею 62.4кв.м. була прийнята і по ціні, і по стані та розташуванню.

Під час огляду квартири та вивчення документів, власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили про те. що вони ту і зареєстровані на постійне місце проживання, але запевнили, що постараються знятися з реєстрації до укладення договору між нами.

Оскільки до укладення Договору продавці своє зобов`язання не виконали, то вони домовилися вказати таке зобов`язання у Договорі, а саме у пункті 9: «Продавці зобов`язуються знятись з реєстраційного обліку до 13 травня 2024 року».

Після укладення Договору продавці передали йому ключі від квартири і він став облаштовувати житло. Щодо виконання зобов`язання знятися з реєстрації, то він був впевнений, що продавці його виконають, так як погодилися з усіма умовами Договору і підписали його. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 , втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 14 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Представник позивача - адвокат Партика О.В. подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без їхньої участі.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява від 04 липня 2024 року через електронну пошту, якою останній не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить справу розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наступне.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що на підставі договору 08 травня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Фірманом Б.І.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстровано за реєстраційним №03.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Приписами ст. 379 Цивільною кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійною проживання у них.

Вимогами ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій. які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житловою приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свою порушеного права від будь яких осіб за будь яким шляхом, який власник вважає прийнятим.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Суд встановив, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації, тому суд вважає, що відповідач є таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, і усунення перешкод позивачу у користуванні житлом має відбутися шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. За встановлених обставин, оскільки відповідач не проживає у квартирі за місцем своєї реєстрації, тому відповідно є підстави визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Андрій СЛИШ