Дата документу 17.06.2024
Справа № 334/2728/24
Провадження № 2/334/1650/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру на жиле приміщення у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позов обґрунтовують тим, що 27.06.1986 позивачка ОСОБА_2 шляхом обміну вселилася в квартиру АДРЕСА_1 . Місце проживання позивача ОСОБА_1 було зареєстровано в квартирі 25.06.1987. Ордер, на підставі якого позивачі були вселені у квартиру, втрачений, про що стало відомо під час збирання документів для приватизації квартири. Відповідно до відповіді районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району, отриманої на звернення позивачів, неможливо провести приватизацію житла без наявності ордеру. Вважають, що мають право на приватизацію квартири, тому що вселилися до неї на законних підставах, незаконність їх проживання у квартирі ніхто не оспорює, проте ордер не зберігся, а його відсутність позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію.

Представник районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району Пасютіна О.В. подала заперечення на позов, яке суд сприймає як відзив, в якому позов не визнала, обґрунтовуючи це тим, що позивачу ОСОБА_1 відмовлено у приватизації квартири на підставі пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396. Таким чином вказана відмова є правомірною. Районна адміністрація ЗМР по Дніпровському району не заперечує того факту, що позивачі вселилися до квартири на законних підставах, зареєстровані та фактично проживають у ній, а відсутність ордеру позбавляє їх права на приватизацію квартири. Відсутній механізм вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. Орган приватизації був вимушений відмовити позивачам у приватизації квартири АДРЕСА_1 . Позивачі мають право на безоплатну передачу житлового приміщення у власність в судовому порядку.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.04.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. Ухвалою про витребування доказів від 02.05.2024 задоволене клопотання представника відповідача та витребувано у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про всіх осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Витребувані докази були подані до суду 07.05.2024 та 13.05.2024. Ухвалою про призначення судового розгляду від 24.05.2024 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Янковський Я.О. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі та задовольнити позов.

Представник відповідача районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району Пасютіна О.В. в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти прийняття рішення з урахуванням поданого заперечення.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 позивачу Ленінським РВ УМВС України в м. Запоріжжі був проставлений штамп про реєстрацію, відповідно до якого з 17.04.2003 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з паспортом громадянина України ОСОБА_2 позивачці Ленінським РВ УМВС України в м. Запоріжжі був проставлений штамп про реєстрацію, відповідно до якого з 22.02.1997 вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з витягами з реєстру територіальної громади від 16.02.2024 № 2024/001649861 та 2024/001649855 та листами Департаменту адміністративних послуги Запорізької міської ради від 06.05.2024 № 06.4-06/02/1487 та 06.4-06/02/220 зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 мають ОСОБА_1 з 25.06.1987 по теперішній час та ОСОБА_2 з 27.06.1986 по теперішній час.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується рахунком на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за жовтень 2023 рік.

Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 30.01.2024 № П-0242 «Про розгляд звернення», наданого у відповідь на звернення ОСОБА_1 з метою отримання копії ордеру на квартиру АДРЕСА_1 , виданого в 1969 році, у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінців ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Згідно з листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 14.03.2024 № П-225 «Про приватизацію житла» районною адміністрацією було розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки серед наданих документів відсутня копія ордеру про надання житлової площі, орган приватизації повинен відмовити у приватизації займаної квартири.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частиною першою статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII) та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі.

Відповідно до статті 1 Закону № 2482-XII приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статті 3 Закону № 2482-XII приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2482-XII передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно частиною десятою статті 8 Закону № 2482-XII органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункт 2 статті 2 Закону № 2482-XII не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 15 ЖК Української РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За змістом статті 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Відповідно до пункту 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відтак відмова у здійсненні приватизації займаної позивачами квартири АДРЕСА_1 обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення № 396, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права.

Враховуючи те, що у позивачів оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у них виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом № 2482-XII.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 2482-XII передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону № 2482-XII не відноситься.

Враховуючи, що позивачі на законних підставах зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ними житла з причин відсутності оригіналу ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує їх право на приватизацію, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були змушені звернутися до суду з відповідним позовом.

Крім того відповідно до статті 65-1 ЖК Української РСР наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть придбати займані ними приміщення у власність.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону № 2482-XII право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону № 2482-XII спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Суд встановив, що позивачі вселені у квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у них є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати не мають можливості по незалежним від них обставинам.

Відповідно до статті 59 ЖК Української РСР ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо зобов`язання здійснити приватизацію спірної квартири є доведеними законними, обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню.

Суд дійшов висновку, що позивачі мають право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , в якій вони зареєстровані та мешкають, а відмова відповідача в реалізації їх права на приватизацію порушує права позивачів на житло.

Таким чином позов необхідно задовольнити та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 без копії ордеру при наявності всіх інших документів, передбачених Положенням № 396.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивачі просили покласти судовий збір на них. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений статтею 13 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачами, суд покладає на позивачів.

Керуючись статтями 10 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» та за відсутності ордеру про надання житлової площі, за умови надання всіх інших документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального і господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, місцезнаходження: вул. Петра Сагайдачного, буд. 1А, м. Запоріжжя, .

Суддя М.В. Фетісов