КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просив стягнути з відповідача на його користь:

- заборгованість за договором позики грошових коштів від 20.08.2021 у розмірі 290 400,00 доларів США;

- штраф за договором позики грошових коштів від 20.08.2021 у розмірі 29040,00 доларів США;

- три відсотки річних за договором позики грошових коштів від 20.08.2021 у розмірі 7375,36 доларів США.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 20.08.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про те, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 323000,00 доларів США, що станом на дату укладення договору за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 8607950,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суми позики) в такій же самій валюті або у гривневому еквіваленті (за офіційним курсом НБУ + 0,5% на дату повернення) в порядку та у строк, визначені в п. 5 договору. Договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсацій як оплати за використання позики.

Як передбачено п. 6 договору, у разі неналежного виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (його частини).

При цьому, факт належного виконання договірних зобов`язань з боку позикодавця підтверджується розпискою позичальника від 20.08.2021, з якої вбачається передання позикодавцем та отримання позичальником грошових коштів у розмірі у 323000,00 доларів США.

Разом з тим, станом на день звернення до суду з даним позовом позичальник повернув позикодавцю тільки 32600,00 доларів США (31.08.2021 - 2200,00 доларів США, 30.09.2021 - 6000,00 доларів США, 01.11.2021 - 6000,00 доларів США, 30.12.2021 - 6200,00 доларів США, 04.02.2022 - 4000,00 доларів США, 04.02.2022 - 2000,00 доларів США, що підтверджується розписками позикодавця, оригінали яких наявні у позичальника.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 20.08.2021 у розмірі 290400,00 доларів США, штраф у розмірі 29040,00 доларів США, витрати по сплаті судового збору у розмірі 13420,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 123-126).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що неустойка, передбачена п. 6 Договору позики, у вигляді штрафу у розмірі 10% від суми невиконаного зобов`язання, в силу вимог п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, є такою, що підлягає списанню позикодавцем як така, що була нарахована у період дії воєнного стану (а.с. 143, 144).

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише відповідачем та лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення штрафу. В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позидавець передав, а позичальник отримав кошти в розмірі 323 000,00 доларів США, що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 8 607 950 грн.

Також, у п. 5 договору сторонами було погоджено графік повернення позики.

Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що у разі неналежного виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання (його частини).

Крім того, 20.08.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки без видачі заставної, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Косенком М.О., згідно якого основне зобов`язання - грошові кошти в сумі 323000,00 доларів США, що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 8607950 грн, які позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю в розмірі (еквівалентності), порядку та строку (згідно графіку), визначеному у договорі позики у строки до 20.08.2022 включно (а.с. 19-27).

Також в матеріалах справи наявна розписка про отримання ОСОБА_3 , грошових коштів в розмірі 323 000, 00 доларів США (а.с. 28, 118- оригінал розписки).

18.05.2023 позивач звернувся до ОСОБА_3 з вимогою про повернення боргу у розмірі 290400,00 доларів США та сплату штрафу у розмірі 29040,00 доларів США (а.с. 29-32).

Як вбачається зі змісту вказаної вимоги та не спростовано відповідачем, останній станом на день звернення до нього з письмовою вимогою, повернув позивачу 32600,00 доларів США (31.08.2021 - 2200,00 доларів США, 30.09.2021 - 6000,00 доларів США, 01.11.2021 - 6000,00 доларів США, 01.12.2021 - 6000,00 доларів США, 30.12.2021 - 6200,00 доларів США, 04.02.2022 - 4000,00 доларів США, 04.02.2022 - 2000,00 доларів США.

Частково задовольняючи позовні вимоги, у тому числі про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 29040,00 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, з нього підлягає стягненню неповернута сума боргу у розмірі 290400,00 доларів США та штраф у розмірі 29040,00 доларів США, оскільки договором передбачено такий штраф за невиконання зобов`язань.

Так, у відповідності до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вже зазначалося вище, пунктом 6 договору позики передбачено, що у разі неналежного виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання (його частини). Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При цьому, за своєю правовою природою договір позики від 20.08.2011 є безпроцентним договором позики з розстроченням, яким передбачено повернення наданої позики частинами (черговими платежами).

У свою чергу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Тобто, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачає виникнення права позикодавця на позов щодо дострокового повернення усієї суми позики, що залишалася не виплаченою, з момент допущення позичальником прострочення виконання власного обов'язку із повернення чергової частини позики, зокрема в частині порушення (пропуску) строку її повернення.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу, апелянт посилався на те, що оскільки прострочення зі сплати чергових платежів за позикою виникло з 01.03.2022, то відповідно до приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач, як позичальник, підлягає звільненню від цивільної відповідальності у вигляді штрафу за порушення позикового зобов`язання.

Так, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022, внесені зміни, серед іншого, до Цивільного кодексу України, а саме доповнено пунктом 18 розділ ЦК "Прикінцеві та перехідні положення".

Відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, а потім був подовжений відповідно до:Указу Президента від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, - з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, - з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб;Указу Президента від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, - з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, - з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, - з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, - з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, - з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ (до 15.02.2024), продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 року №50/2024 затверджено Законом України від 06.02.2024 року № 3565-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця штрафу за порушення зобов'язання.

Разом з тим, у п. 5 договору сторонами було погоджено наступний графік повернення позики:

- до 31.08.2021 включно - частку розміром 2200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 30.09.2021 включно - частку розміром 6000,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.10.2021 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 30.11.2021 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.12.2021 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.01.2022 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 28.02.2022 включно 2022 року - частку розміром 5600,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.03.2022 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 30.04.2022 включно - частку розміром 6000,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.05.2022 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 30.06.2022 включно - частку розміром 6000,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 31.07.2022 включно - частку розміром 6200,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору;

- до 20.08.2022 включно - частку розміром 254000,00 доларів США або еквівалент у гривні відповідно до умов п. 1 цього договору.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, повернення чергової частини позики, яку відповідач мав повернути до 31.10.2021 включно, відбулось 01.11.2021, частка позики зі строком повернення до 30.11.2021 - 01.12.2021, частка позики зі строком повернення до 31.01.2022 - 04.02.2022.

Тобто, прострочення повернення чергової частини позики виникло вперше з 01.11.2021, вдруге - з 01.12.2021, втретє 01.02.2022, у той час як воєнний стан запроваджено в Україні з 24.02.2024.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що до введення воєнного стану в Україні прострочення із повернення чергового платежу було допущено відповідачем тричі і загальна сума коштів, яка підлягала поверненню, становить 18400,00 доларів США, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 1840,00 доларів США (10% від суми позики, повернутої з простроченням).

Водночас, правильно застосувавши положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в частині правовідносин щодо стягнення трьох відсотків річних за період, коли на території України діяв воєнний стан, суд першої інстанції не врахував вказані положення кодексу в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення штрафу та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу у розмірі 29040,00 доларів США.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо стягнення штрафу підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з відповідача на користь позивача суми штрафу з 29040,00 доларів США до 1840,00 доларів США.

Також, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст.ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 14920 грн. 57 коп., що є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення штрафу - змінити, зменшивши стягнуту суму штрафу з 29 040 (двадцять дев`ять тисяч сорок) доларів США до 1840 (одна тисяча вісімсот сорок) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 14 920 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) грн. 57 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 10 липня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова