Справа № 199/1242/24
Провадження № 2/192/395/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тітової О.О.,

з участю секретаря - Біжко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2009 в загальній сумі 35 871 грн 15 коп. станом на 22.01.2024. Заборгованість складається з 13347,82 грн тіла кредиту та 22523,33 грн прострочених відсотків. Також позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2242,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст.634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив, що проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Банком було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку, яка перевипускалась. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 15 000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 35 871 грн 15 коп. станом на 22.01.2024.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року справу передано до Солонянського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві зазначив, що проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_1 30.10.2009 підписала Заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з метою отримання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 11, 12).

Згідно з довідкою визначена базова відсоткова ставка в розмірі 3 % на місяць, а також відповідальність у виді пені, штрафів та комісій за здійснення операцій (а.с.11).

З виписки за договором АТ КБ «ПриватБанк» в графі картка зазначено про нарахування сум по трьом карткам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 . Одночасно позивач зазначає, що кредитна картка з № НОМЕР_2 строком дії до листопада 2015 року, а кредитна картка з № НОМЕР_1 строком дії до серпня 2016 року.

Згідно виписки рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н, складеної станом на 25.01.2024 вбачається здійснення операцій за рахунком відповідача. Так, з виписки вбачається, що відповідач використовувала кредитні кошти знімаючи готівку, оплачуючи покупки, тобто користувалась карткою, однак, з квітня 2014 року відповідач карткою не користувалась, з цього часу здійснювалось лише нарахування відсотків, штрафів, списання відсотків. Відповідачем здійснювалось лише поповнення картки, автоплатежі.

Згідно з наданим банком розрахунком за період з 30.10.2009 по 31.10.2020 заборгованість відповідача за наданим кредитом станом на 31.10.2020 року становить 631 971 грн 60 коп., з яких: 13 347 грн 82 коп. тіло кредиту, 615 423 грн 78 коп. відсотки, 3 200 грн пеня (а.с.23-34).

Згідно з наданим банком розрахунком за період з 01.11.2020 по 21.01.2024 заборгованість відповідача за наданим кредитом станом на 22.01.2024 року становить 35 871 грн 15 коп., з яких: 13 347 грн 82 коп. тіло кредиту, 22 523 грн 33 коп. відсотки (а.с.13-14).

Одночасно банком і у розрахунку заборгованості і у виписці по рахунку ОСОБА_1 зазначено, що 01.11.2020 року здійснено поповнення картки на суму 596 100 грн 45 коп.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У даній справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, який відповідає строку дії картки.

Так, судом встановлено, що 30.10.2009 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримала кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №413740 із встановленням кредитного ліміту 1 000 грн, та зобов`язанням повернути витрачені кошти зі сплатою відсотків у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Суд погоджується з доводами позивача, що кредитний ліміт відповідачу було збільшено до 15 000 грн, оскільки відповідач користувалась карткою з в межах збільшеного кредитного ліміту знімаючи готівку, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

Суд також погоджується з доводами позивача, що кредитна картка перевипускалась одночасно суд враховує, що позивач зазначає, що строк дії кредитної картки з № НОМЕР_2 до листопада 2015 року, а строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 до серпня 2016 року.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на час закінчення строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 серпень 2016 року становить 38 981 грн 86 коп., з яких 13 347 грн 82 коп тіло кредиту, 24534 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками, 1100 грн пеня.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, в даній справі в межах строку дії наданої відповідачу кредитної картки.

Після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12.

Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено, а відповідно до розрахунку заборгованості нарахування відсотків та пені здійснювалось аж до 31.10.2020 року, поза межами строку кредитування, що суд вважає безпідставним.

Заборгованість відповідача станом на останній день строку дії картки №702797 31.08.2016 становила 38 981 грн 86 коп., з яких 13 347 грн 82 коп тіло кредиту, 24534 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками, 1100 грн пеня.

Одночасно суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 з квітня 2014 року карткою не користувалась, а лише поповнювала карту № НОМЕР_1 , навіть після закінчення строку її дії у серпні 2016 року.

Безпідставне нарахування банком відсотків, штрафних санкцій (пені) поза строком кредитування призвело до збільшення загальної заборгованості відповідача ОСОБА_1 аж до 631 971 грн 60 коп., що у більш ніж 40 раз перевищує встановлений банком кредитний ліміт.

Після закінчення дії картки у серпні 2016 року відповідачем на погашення заборгованості у період з 01.09.2016 по 26.01.2017 було внесено 6 906 грн 53 коп., а 01.11.2020 року здійснено поповнення картки на суму 596 100 грн 45 коп., отже загальний розмір повернутих відповідачем банку коштів становить 603 006 грн 98 коп.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем безпідставно поза строком кредитування, проводилось автоматичне нарахування процентів, у тому числі у підвищеному розмірі без узгодження з відповідачкою, автоматичне нарахування пені, штрафів, відповідачем ОСОБА_1 поза строком кредитування внесено на погашення заборгованості 603 006 грн 98 коп, суд вважає, що відповідачем повернуто, як фактично отримані та використані кредитні кошти, так і сплачено всі передбачені умовами договору платежі за користування ними.

Суд вважає, що зобов`язання відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 30.10.2009 є припиненим, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 35 871 грн 15 коп. є безпідставними та задоволенню не підлягають, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 207, 526, 549, 610-612, 625, 626, 628,638, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2009 у розмірі 35 871 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн 15 коп. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 26.06.2024.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Відповідач моді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова