ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/958/23Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О. Б.
Провадження № 22-ц/817/651/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 951/958/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, інтереси якого представляє ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року, ухваленого суддею Гриновець О.Б., повний текст якого складено 29 квітня 2024 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2023 року представник ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз - Ловчук М.В. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 176705,59 грн необлікованих об`ємів природного газу.

В обґрунтування позову посилаються на те, що працівниками Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» 02.10.2018 проведено контрольний огляд комерційного вузла обліку газу, під час якого у споживача ОСОБА_3 виявлено порушення п.п. 1 п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, а саме наявність несанкціонованого газопроводу, врізка на відстані 7 метрів до лічильника газу, про що складено акт про порушення № 000954 від 02.10.2018. На підставі рішення центральної комісії від 06.11.2018, яким задоволено акт про порушення, позивачем проведено розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 176705,59 грн. Стверджуючи про те, що ОСОБА_2 набув прав та обов`язків споживача ОСОБА_3 , просить стягнути вищенаведену грошову суму із відповідача.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто із ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз - Дубчак С.П. просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що відповідач в межах строків, передбачених ст. 1281 ЦК України, був ознайомлений з існуючою вимогою про необхідність сплати заборгованості у розмірі 176 705,59 грн, після чого ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», вже в межах строку позовної давності, пред`явив до відповідача вимоги про стягнення вказаної заборгованості у межах справи №951/958/23.

З огляду на вказані обставини, ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що до відповідача «не перейшли будь-які боргові зобов`язання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі щодо сплати 176 705,59 гривні», оскільки, на думку суду, ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» не звертався у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 176 705,59 грн та не пред`являв претензію кредитора до нотаріуса в порядку статті 1281 ЦК України.

Поряд з цим, просять врахувати те, що ще при розгляді справи № 600/575/19, до участі в якій ОСОБА_2 за ухвалою суду від 19 серпня 2021 року був залучений в якості правонаступника ОСОБА_3 , саме ОСОБА_2 , будучи ознайомленим зі всіма матеріалами вказаної цивільної справи, беззаперечно був проінформований (повідомлений) про вимогу ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» щодо необхідності сплати спадкодавцем ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 176 705,59 грн. Зазначені обставини підтверджені всіма наведеними письмовими доказами у справі № 600/575/19, які були підтверджені постановою Тернопільського апеляційного суду у вказаній справі від 05 жовтня 2022 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку, встановленого ст. 1281 ЦК України.

Також безпідставними є висновки суду першої інстанції, що судом не було здобуто будь-яких доказів щодо вартості спадкового майна, яке прийняв ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , через що це зробило неможливим перевірку судом вимог ст. 1282 ЦК України, яка підлягає застосуванню у даній справі. При цьому слід звернути увагу на те, що в процесі розгляду справи № 951/958/23 ні позивачем ОСОБА_2 , ні самим судом не піднімалося (не досліджувалось) питання про невідповідність суми заборгованості в розмірі 176 705,59 грн вартості прийнятого позивачем нерухомого спадкового майна.

Суд першої інстанції без належних обґрунтувань присудив до стягнення з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень (судом наводились лише загальні теоретичні обґрунтування без жодної їх конкретизації та без належної оцінки змісту договірних відносин між відповідачем та його адвокатом та без врахування їх виконання кожною із сторін договору про надання правничої допомоги).

Представник ОСОБА_2 - адвокат Головацький В.Ф. подав відзив на апеляційну скаргу представника ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз - Дубчака С.П., у якому зазначив, що будь яких рішень щодо примусового стягнення коштів із батька відповідача не приймалось, в тому числі і після його смерті, в суд із позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 позивач взагалі не звертався, з претензією кредитора до нотаріуса в порядку ст. 1281 ЦК України не звертався, тобто до відповідача не перейшли будь які боргові зобов`язання померлого, в тому числі щодо сплати 176 705,59 грн.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 14.04.2022 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.10.2022 року у справі № 600/575/19 жодним чином не вирішувалося питання про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 , а лише про правомірність винесення рішень щодо донарахування вартості спожитого газу.

Тому, є безпідставними та необґрунтованими твердження позивача про те, що відповідач відповідно до наведених вище судових рішень набув прав та обов`язків споживача ОСОБА_3 та до нього перейшли боргові зобов`язання.

Слід звернути увагу на те, що позивачу про смерть батька відповідача стало відомо ще у березні 2021 року, а про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_3 стало відомо у серпні 2021 року, що свідчить про недотримання строку для пред`явлення вимоги до спадкоємця у встановлений законодавством строк та припинення такого права вимоги (згідно ст. 1281 ЦК України).

Також, позивачем не надано, а судом не здобуто, будь-яких доказів щодо вартості спадкового майна, яке прийняв відповідач після смерті батька, що унеможливлює перевірку судом вимог ст. 1282 ЦК України, яка підлягає застосуванню у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 18.06.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області із позовом про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу (справа № 600/575/19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Козлівською селищною радою Козівського району Тернопільської області 11.12.2020, актовий запис № 64 (а.с. 56).

В межах справи № 600/575/19 18.03.2021 Козівським районним судом Тернопільської області було зупинено провадження у цивільній справі № 600/575/19 за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», Козівського управління з постачання газового господарства про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу до залучення у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 у зв`язку із його смертю (а.с. 58).

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.08.2021 ОСОБА_2 був залучений до участі у справі № 600/575/19 як правонаступник позивача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 348221950 від 27.09.2023 за ОСОБА_2 21.07.2021 приватним нотаріусом зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.10.2022 у справі № 600/575/19 рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 14.04.2022 скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу відмовлено (а.с. 20-26).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» про смерть ОСОБА_3 (батька відповідача) стало відомо в березні 2021 року, а про те, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем останнього - у серпні 2021 року, а тому позивачем недотримано строку для пред`явлення вимоги до спадкоємця, у відповідності до ст. 1281 ЦК України.

Судом не здобуто будь-яких доказів щодо вартості спадкового майна, яке прийняв ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , а позивачем не надано таких, через що це унеможливлює перевірку судом вимог ст. 1282 ЦК України, яка підлягає застосуванню у даній справі.

Також судом встановлено, що ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» будь-яких рішень щодо примусового стягнення коштів із батька відповідача ОСОБА_3 не приймало, в тому числі і після його смерті.

З огляду на те, що позивач до суду із позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 чи з претензією кредитора до нотаріуса в порядку ст. 1281 ЦК України не звертався, тому суд дійшов висновку про те, що до відповідача не перейшли будь-які боргові зобов`язання померлого, зокрема щодо сплати 176 705, 59 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Таким чином, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», звертаючись до суду із указаним позовом, посилались на те, що 21.11.2018 батьку відповідача ОСОБА_3 був виставлений рахунок № НОМЕР_2 про сплату заборгованості в сумі 176705,59 грн на підставі акта про порушення від 02.10.2018. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. При цьому, зіславшись на норми ст.ст.1216, 1218 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість в сумі 176705,59 грн, оскільки зобов`язання щодо погашення заборгованості спожитого газу увійшло до складу спадщини.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, що 18 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, Козівського управління з постачання газового господарства про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 14.04.2022 та постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.102022 у справі № 600/575/19 жодним чином не вирішувалося питання про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 , а лише про правомірність винесених рішень щодо нарахування вартості спожитого газу.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника про те, що відповідач відповідно до вказаних судових рішень набув прав та обов`язків споживача ОСОБА_3 , і до нього перейшли боргові зобов`язання.

Щодо тверджень заявника, що у змісті статті 1281 ЦК України прямо не вказано форму та порядок пред`явлення кредитором своєї вимоги до спадкоємців по боргах спадкодавця, а саме не зазначено про необхідність пред`явлення позову до суду чи пред`явлення вимоги до нотаріуса, як єдино можливі варіанти пред`явлення претензій кредитора до спадкоємців боржника, а тому вважаючи, що відповідач в межах строків, передбачених ст. 1281 ЦК України, був ознайомлений з існуючою вимогою про необхідність сплати заборгованості у розмірі 176705,59 грн, після чого ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз в межах строку позовної давності пред`явив до відповідача вимоги про стягнення вказаної заборгованості, слід зауважити таке.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню заборгованості включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1281 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми, тобто кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Як видно з матеріалів справи, що позивачу про смерть батька відповідача стало відомо у березні 2021 року, а про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_3 - у серпні 2021 року.

Даний факт свідчить про недотримання строку для пред`явлення вимоги до спадкоємця у встановлений законодавством строк та припинення такого права вимоги відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, оскільки кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сам по собі факт наявності невиконаних зобов`язань за життя спадкодавця не породжує у кредитора права на спадкове майно, а є підставою пред`явити у передбаченому законом порядку вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину і претендувати на задоволення своїх вимог за рахунок майна, одержаного у спадщину.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність».

Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.

Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Щодо посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що безпідставним є висновок суду першої інстанції, що судом не було здобуто будь-яких доказів щодо вартості спадкового майна колегія суддів вважає надуманим, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що відсутні докази про вартість прийнятого відповідачем нерухомого майна, а задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)).

Таким чином, для того, щоб задовольнити право кредитора за рахунок успадкованого майна необхідно: 1) щоб спадкоємець отримав у спадщину конкретно визначене спадкове майно або його частку і 2) щоб вимога кредитора, яка звернута до спадкоємця (спадкоємців) була відхилена.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду попередньої інстанції, з якими погоджується колегія суддів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ПрАТ по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, інтереси якого представляє ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача, в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, інтереси якого представляє ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року з залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача, в межах ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів