ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. про визнання дій (бездіяльності) неправомірною, стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича про визнання дій (бездіяльності) неправомірною, стягнення грошових коштів.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Додатковим рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року заяву представника приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., адвоката Верби Андрія Петровича, про ухвалення додаткового рішення задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що враховуючи доведеність понесених приватним виконавцем Нордіо В.В. витрат на надання послуг з надання з правової допомоги, суд вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення скасувати та у задоволенні заяви приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення суду є незаконним на необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., адвокат Верба А.П. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цій справі, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правничої допомоги від 24.01.2024 року, де визначено розмір вартості послуг у розмірі 4000 грн. (том 1, а.с. 150); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №738 від 24.12.2011 року (том 2, а.с.144); копію ордеру серії АЕ №1257702 від 26.01.2024 року на представництво інтересів приватного виконавця (том 1, а.с.151); копію рахунку на оплату №18 від 24.01.2024 року (том 1, а.с. 142); копію платіжної інструкції АТ «КБ «Приватбанк» №46487 від 26.01.2024 року про оплату правничої допомоги (том 1, а.с. 143); копію виписки із ЄДР щодо реєстрації АБ «Верба і партнери» (том.1, а.с.145-146); копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2024 року (том 1, а.с. 147).

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2024 року відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги б/н від 24.01.2024 року адвокатом за період із 24.01.2024 року по 02.02.2024 року були виконані наступні роботи: підготовка та подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяви про внесення даних про РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи 0,25 год.; підготовка та подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду із використанням власних технічних засобів 0,5 год.; підготовка та подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяви про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу 0,25 год.; підготовка та направлення до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська адвокатського запиту 0,5 год.; ознайомлення в електронному вигляді із матеріалами справи №202/17179/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Нордіо В.В. 1 год.; аналіз судової практики, висновків Верховного Суду 2 год.; надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань 2 год.; підготовка та подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заперечення проти скарги боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця 3 год. Всього 9,5 год.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що враховуючи доведеність понесених приватним виконавцем Нордіо В.В. витрат на надання послуг з надання з правової допомоги, суд вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що з 05 листопада 2020 року і до теперішнього часу згідно укладеного контракту з Міністерством оборони України він є військовослужбовцем, та під час розгляду судової справи продовжує виконувати свої службові обов`язків, тому від сплати судових витрат звільнений в передбаченому законом порядку, колегія суддів відхиляє, оскільки у відповідності до п.12 ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, тоді як дана справа не пов`язана з виконанням військового обов`язку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Водночас відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною третьою цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Положеннями частини першої статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-1544цс17 від 18.10.2017 року, відповідно до якої сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що , при винесенні додаткового рішення та стягнення судових витрат на правничу допомогу за заявою приватного виконавця Нордіо В.В., судом першої інстанції не було враховані ті обставини, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження представництво учасників виконавчого провадження (приватного/державного виконавця) не передбачено, колегія суддів відхиляє, оскільки таке право гарантоване ст. 59 Конституції України, де зазначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув їх з скаржника.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко