Ухвала

Іменем України

17 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи: 824/131/23

номер провадження: 4с/824/11/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1

на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича

стягувачі: CFSIT, Inc (КФСІТ, Інк.), Cargill Financial Services International,

У С Т А Н О В И В:

31 травня 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Київського апеляційного суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. (далі - приватний виконавець).

Скарга мотивована тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. від 22.05.2024 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №824/131/23 від 21.05.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Cargill Financial Services International судового збору в сумі 671 грн. В постанові про відкриття виконавчого провадження міститься інформація про адресу місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що вказана в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника є дійсною. На момент відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю було відомо, що у боржника відсутнє зареєстроване місце проживання в межах виконавчого округу у Львівській області.

На думку скаржника, за відсутності доказів проживання ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_2 у Львівській області, на території якої здійснює діяльність приватний виконавець Білецький І. М., то й в останнього не було підстав для прийняття до виконання виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження. Приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу, у зв`язку з пред`явленням його не за місцем виконання.

Також в обґрунтування скарги посилався на те, що приватним виконавцем в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" не зазначено відповідного ідентифікатора доступу в постанові про відкриття виконавчого провадження та в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону не зазначено РНОКПП боржника.

Вважав, що за таких обставин постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2024 є протиправною та підлягає скасуванню, а інші постанови приватного виконавця прийняті після відкриття виконавчого провадження теж підлягають скасуванню, як похідні.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 22 травня 2024 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 23 травня 2024 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних у ВП НОМЕР_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 22 травня 2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження НОМЕР_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 22 травня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди у ВП НОМЕР_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 22 травня 2024 року про приєднання виконавчого провадження НОМЕР_2 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3.

14 червня 2024 року представник приватного виконавця - Кусий А. В. та представник стягувача Cargill Financial Services International - Грунська М. О. через систему "Електронний суд" подали заперечення на скаргу, в яких посилаючись на те, що під час відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І. М. діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", просили в задоволенні скарги відмовити.

Крім того, в запереченнях на скаргу приватний виконавець зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат понесених ним під час розгляду даної скарги складає 20 000 грн.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник приватного виконавця - Кусий А. В. в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку проти задоволення скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник стягувача Cargill Financial Services International - Грунська М. О. та представник стягувача CFSIT, Inc (КФСІТ, Інк.) - Шипоша К. І. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін виконавчого провадження та представника приватного виконавця, суд приходить до висновку про залишення без задоволення скарги на дії та рішення приватного виконавця, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року задоволено заяву CFSIT, Inc (КФСІТ, Інк.), Cargill Financial Services International визнано та надано дозвіл на виконання Часткового остаточного арбітражного рішення від 14 грудня 2022 року, винесеного в арбітражному провадженні Лондонського міжнародного арбітражного суду №21 зі змінами, внесеними Додатком від 07.02.2023, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №824/131/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 19.02.2024 залишено без змін.

21 травня 2024 року Київським апеляційним судом на підставі ухвали від 19.02.2024 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Cargill Financial Services International 671 грн судового збору. Даний виконавчий лист звернуто до примусового виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. від 22.05.2024 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №824/131/23 від 21.05.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Сагс Financial Services International, Inc судового збору у розмірі 671 грн.

Боржником у виконавчому провадженні НОМЕР_2 визначено ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Стягувачем у виконавчому провадженні НОМЕР_2 визначено Cargill Financ: Services International, Inc, адреса: м. Київ, вул. Добровольчих батальйонів, 1.

Також приватним виконавцем Білецьким І. М. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 винесено наступні постанови:

- постанова розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22 травня 2024 року;

- постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 22 травня 2024 року;

- постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 22 травня 2024 року;

- постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 23 травня 2024 року.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що вказана в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника є дійсною. На момент відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю було відомо, що у боржника відсутнє зареєстроване місце проживання в межах виконавчого округу у Львівській області, у зв`язку з чим не було підстав для прийняття до виконання виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення скарги приватний виконавець Білецький І. М. та стягувач - Cargill Financial Services International зазначили, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на день її прийняття приватний виконавець керувався відомостями щодо місцезнаходження боржника, зазначеними у виконавчому листі.

Суд перевірив доводи учасників справи та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно Реєстру приватних виконавців України, приватнийвиконавець Білецький І. М. здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі Львівської області.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

В п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Як вбачається з Виконавчого листа, у графі "місцезнаходження/місце проживання боржника" вказано: АДРЕСА_2 .

Отже, адреса боржника ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому листі, знаходиться у межах виконавчого округу приватного виконавця Білецького І. М., що свідчить про дотримання приватним виконавцем вимог чинного законодавства.

Верховний Суд неодноразово вказував, що відкриття виконавчого провадження здійснюється за адресою місця проживання чи перебування боржника, вказаною у виконавчому документі, правильність інформації у якому презюмується, а виконавець не зобов`язаний вчиняти дій на перевірку/ встановлення такої адреси.

Зокрема, Верховний Суд в ухвалі від 31.03.2024 у справі №428/7964/15 зазначив: "На час відкриття виконавчого провадження у виконавчому листі була зазначена адреса місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1. В Єдиному державному демографічному реєстрі, інформацією з якого керується державний виконавець під час вчинення виконавчих дій, на час відкриття виконавчого провадження були відсутні відомості про те, що ОСОБА1 мешкає за адресою АДРЕСА 3. Отже, державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі наявної у нього інформації. Суди попередніх інстанцій також встановили відсутність доказів стосовно того, що державному виконавцю на час відкриття виконавчого провадження була відома інша адреса місця проживання боржника, а боржником така обставина не доведена у визначений законом спосіб".

У правовому висновку, сформульованому у постанові від 27.07.2023 у справі №211/4347/15-ц Верховний Суд роз`яснив, що вимога про місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) проходить через цілу низку процесуальних документів - як тих, що надаються сторонами, так і тих, що ухвалюються судом. З огляду на обов`язок суду щодо належного повідомлення учасників справи про судові засідання та належне направлення процесуальних документів, можна стверджувати, що суд тримає під контролем відповідність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) учасників справи.

Отже, завдяки вимогам процесуального закону та за умови належного виконання процесуальних обов`язків й не зловживання учасниками судового процесу процесуальними правами презюмується правильність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача, що зазначені у виконавчому документі, який видається судом. З урахуванням викладеного, немає підстав вимагати від виконавця здійснення додаткової перевірки інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача під час відкриття виконавчого провадження.

Вказане також підтверджується висновками Верховного Суду у судових рішеннях від 13.03.2024 у справі №428/7964/15, від 08.09.2021 у справі №826/7243/17.

Водночас, незважаючи на те, що чинне законодавство не вимагає від виконавця здійснювати перевірку інформації про місце проживання (перебування) боржника, що вказана у виконавчому документі, як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем було вжито додаткових заходів з цього приводу, а саме щодо встановлення/перевірки адреси проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Так, 27.05.2024 приватним виконавцем Білецьким І. М. подано запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС у Львівській області про надання інформації про місце реєстрації ОСОБА_1 .

У відповідь на вказаний запит, 27.05.2024 Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області повідомив, що 07.06.2023 ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що 30.05.2024 приватний виконавець Білецький І. М. направив до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірини Василівни вимоги №104948 та №104949 про надання копій документів.

У відповідь на зазначені вимоги приватний нотаріус Марців І. В. надала приватному виконавцю копії шести довіреностей, виданих ОСОБА_1 у період з 09.02.2021 по 15.09.2023, а також копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

У всіх шести довіреностях, виданих та особисто підписаних ОСОБА_1 у присутності приватного нотаріуса, вказано адресу проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

При цьому, ця ж адреса: АДРЕСА_1 , як місце проживання ОСОБА_1 вказана у довіреності від 15.09.2023, тобто вже після того, як ОСОБА_1 знято з реєстрації за вказаною адресою.

Вартує уваги і те, що в паспорті громадянина України ОСОБА_1 відсутня відмітка про те, що його знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а також відмітка про подальшу реєстрацію його місця проживання за адресою, відмінною від адреси: АДРЕСА_1

Вказане вище фактично доводить, що адресою фактичного місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 знявся з реєстраційного обліку під час дії в Україні воєнного стану та не виконав свого обов'язку про здійснення реєстрації місця проживання, що свідчить про недобросовісність дій останнього.

Також матеріалами справи підтверджується, що в документах, поданих представником ОСОБА_1 приватному виконавцю зазначено, що боржник проживає за адресою, вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

Так, 31.05.2024 представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до приватного виконавця Білецького І. М. заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

У вступній частині заяви від 31.05.2024 зазначена інформація про боржника - ОСОБА_1 , зокрема зазначена адреса його проживання: АДРЕСА_1 .

Також суд враховує, що зняття ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не є безумовним свідченням того, що ОСОБА_1 не продовжує фактично проживати за цією ж адресою або будь-якою іншою адресою, що знаходиться в межах виконавчого округу Львівської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю, зокрема проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не вказував про те, що він не проживає за цією ж адресою та не вказував, що проживає за іншою адресою, яка не відноситься до округу приватного виконавця, де він здійснює діяльність. Також ОСОБА_1 не повідомляв про місце свого проживання чи перебування, як цього вимагає ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", приватного виконавця, а одразу подав дану скаргу.

В свою чергу, в судовому засіданні 17.06.2024 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на питання суду повідомив, що не може повідомити місце проживання боржника.

Отже, сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що ОСОБА_1 не доведено з посиланням на належні та допустимі докази, що місце його проживання (перебування) знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця Білецького І. М.

З наведеного слідує, що під час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Білецьким І. М. було дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки місце проживання (перебування) ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Доводи скарги ОСОБА_1 про те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець в порушення вимог ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" не зазначив ідентифікатора доступу не відповідають дійсності, оскільки в долученій безпосередньо ОСОБА_1 до скарги копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається наявність ідентифікатора доступу. Проте прочитати номер ідентифікатора доступу неможливо через не якісну копії постанови.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що приватний виконавець порушив положення законодавства в частині перевірки виконавчого документа, оскільки останній не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника, зокрема, його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, не є порушенням чинного законодавства та підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц, від 16.10.2019 у справі №219/7439/14-ц, а також у постанові від 24.12.2020 у справі №639/2561/18-ц, в якій Верховний Суд прийшов до висновку, що "...відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, та дійшов правильного висновку, що дії державного виконавця ... щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа ... без прийняття до виконання ... у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта боржника, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону."

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що приватний виконавець порушив вимоги закону, оскільки прийняв до виконання виконавчий лист, що не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з положеннями чинного законодавства та правовими висновками Верховного Суду.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено обставин порушення приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І. М. вимог Закону України "Про виконавче провадження"під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецьким І. М. приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, а також наступні постанови після відкриття виконавчого провадження, а саме: про зміну (доповнення) реєстраційних даних; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди та про приєднання виконавчого провадження НОМЕР_2 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3, діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

За наведених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що під час прийняття виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження були порушені права боржника ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 451 ЦПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що в запереченнях на скаргу приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І. М. зазначив, що його витрати на правничу допомогу під час розгляду даної справи становлять 20 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу приватний виконавець надав Договір №83П про надання правничої допомоги від 11.06.2024, укладений між приватним виконавцем Білецьким І. М. (клієнт) та адвокатом Кусим А. В. (далі Договір); Ордер Серія ВС №1288989 від 14.06.2024, виданий адвокатом Кусим А. В.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов'язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, щодо справи за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. щодо виконавчого провадження ВП НОМЕР_2.

В пунктах 3.1., 3.2. Договору сторони погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Вартість надання правової допомоги в Київському апеляційному суді у справі, визначеній в п. 1.1. цього Договору, становить 20 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Крім того, у справі №755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, до заперечення на скаргу представником приватного виконавця Кусим А. В. долучено докази доставлення до електронного кабінету в системі "Електронний суд" представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підписувала та подавала скаргу, заперечень з додатками, в тому числі доказами, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу. Від ОСОБА_2 або особисто ОСОБА_1 не надходило відповіді на заперечення або окремої заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Також в судовому засіданні 17.06.2024 під час розгляду скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не висловлював будь-яких заперечень щодо розміру понесених приватним виконавцем витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, визначені ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для покладення на ОСОБА_1 понесених приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І. М. витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 447-451 ЦПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича стягувачі: CFSIT, Inc (КФСІТ, Інк.), Cargill Financial Services International, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича судові витрати у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2024 року.

Суддя О. Ф. Мазурик