Справа № 278/1777/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вище вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 75757225 від 19.05.2021 року в сумі 26405,18 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн.

У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19.05.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75757225, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 14000,00 грн, і яким визначено строк повернення кредиту 21 день.

Відповідно до умов договору у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченого договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але не більше 90 календарних днів.

30.12.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 .

Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого станом на 08.03.2024 року розмір заборгованості становить 26405,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11931,84 грн, нараховані 3% річних 64,43 грн та інфляційні втрати 408,91 грн.

Зазначене і стало підставою для звернення до суду.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 48).

Відповідачем 17.04.2024 року було отримано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51).

Від відповідача надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотав про розгляд справи в судовому засіданні у загальному порядку, з викликом сторін, оскільки не погоджувався із сумою заборгованості, також з метою належного захисту свої прав, бажав скористатись послугами фахівця в галузі права (а.с. 52).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

04.06.2024 року ухвалою судом відмовлено у задоволенні клопотання щодо переходу до загального порядку розгляду справи; вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеному з викликом сторін; судове засідання призначено на 03.07.2024 року (а.с. 55).

У судове засідання сторони не з`явились.

Відповідачем до канцеляріїї суду спрямовано відзив на позовну заяву (а.с. 59), де останній визнає суму заборгованості за тілом кредиту, однак заперечує щодо стягнення з нього відсотків, які, на його думку, позивачем нараховані та стягуються незаконно.

Позивачем у позові заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 4).

Відповідач про причини неявки у судове засідання не повідомив.

За таких обставин фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.05.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75757225 (а.с. 5), відповідно до якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики (п. 1 договору).

Пунктами 2.1., 2.2. та 2.3 договору визначено суму позики 14000,00 грн, строк позики - 21 день, процентну ставку (базова)/ день - 1,99% (фіксована).

Відповідно до договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50584753,07 грн, а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування (оплату), прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і боржниками (а.с. 16-18)

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 року ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 75757225 від 19.05.2021 року; сума заборгованості складає 25931,84 грн, з яких сума заборгованості за тілом 14000,00 грн, сума заборгованості по процентам за користування 11931,84 грн (а.с. 21).

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект центр» належні ТОВ «Вердикт капітал», а ТОВ «Коллект центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги ТОВ «Вердикт капітал» до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (а.с. 21-26).

Витягом з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, де під № 50912 зазначений боржник ОСОБА_1 , підтверджується виконання сторонами вимог договору, а отже і право грошової вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 , а саме - заборгованості у сумі 26405,18 грн, з яких сума заборгованості за тілом 14000,00 грн, сума заборгованості по процентам за користування 11931,84 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 473,34 грн (а.с. 27).

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а вимоги в цій частині визнані, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 14000,00 грн за тілом кредиту.

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 11931,84 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (зворот. а.с. 12-15), позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за період з 19.05.2021 року по 23.09.2021 року.

Як зазначено вище, строк дії позики у договорі встановлений сторонами на 21 день, тобто до 09.06.2021 року включно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).

Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку кредитування, відтак у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 10.06.2021 року, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Вимоги позивача про стягнення відсотків за період з 19.05.2021 року по 09.06.2021 року у сумі 2940,00 грн також не підлягають до задоволення, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, який сформовано 30.12.2021 року (зворот. а.с. 12-13) ТОВ "1 АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", ОСОБА_1 в період з 19.05.2021 року по 23.09.2021 року погашено 18992,76 грн, які кредитором зараховано у рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; за тілом кредиту у сумі 14000,00 грн рахується заборгованість.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно первісному кредитору, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", а згодом і ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.

Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.

Суд погоджується із розрахунком 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем у розрахунку заборгованості (зворот. а.с. 14-15), де нараховані 3% річних складають 64,43 грн, а інфляційні втрати 408,91 грн.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 14473,34 грн, яка складається з: 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 64,43 грн 3% річних, 408,91 грн - інфляційні втрати.

У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 9000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявкою про надання юридичної допомоги № 540 від 07.02.2024 року, витягом з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, платіжною інструкцією № 413000007 від 09.02.2024 року (зворот. а.с. 38-43).

Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає зменшенню з 9000,00 грн до 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1659,72 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; , заборгованість за договором позики № 75757225 від 19.05.2021 року у сумі 14473,34 грн, яка складається з: 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 64,43 грн 3% річних, 408,91 грн - інфляційні втрати.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; , судовий збір у сумі 1659,72 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; , витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

У решті позовних вимог позивача відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписане 12.07.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік