ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4438/24 Справа № 199/5253/20 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трофименко Володимира Володимировича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15 лютого 2018 року ОСОБА_4 отримала від нього у позику грошові кошти у розмірі 801 000 грн. (еквівалентно 30 000 дол. США), що оформлено розпискою. Згідно умов розписки, строк повернення позики 15.07.2020 року. Однак остання на при кінці 2019 року помирає не встигнув повернути йому взяті у борг кошти.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем є її син - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті боржника.

Також 15 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_4 боргового зобов`язання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року клопотання позивача ОСОБА_2 та його адвоката Зінченко Г.В. задоволено та призначено у справі повторну судово-почеркознавчу експертизу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Наголошує, що оригінал договору позики від 15.02.2018 року, наданий позивачем для проведення експертизи містить підписи сторін, які є візуально відмінними від тих підписів, які наявні у копії договору позики, яка була додана до позовної заяви. При цьому позивач наголошував на тому, що в нього наявний тільки один оригінал досліджуваного документу та при подачі позову було додано саме копію з оригіналу яка була надана експерту.

Вважає, що позивачем не було надано оригінали договору позики від 15.02.2018 року, а подано інший документ, який не співпадає з оригіналом письмового доказу, копія якого була долучена до позовної заяви, а тому у відповідності до ч.6 ст. 95 ЦПК України такий доказ не береться судом до уваги.

Крім того звертає увагу, що ОСОБА_1 та його представник заперечували проти проведення повторної експертизи в обраній позивачем експертній установі та просили доручити проведення експертизи Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса»

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його представник -адвокат Трофименко В.В..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення боргу за договором позики від 15 лютого 2018 року у розмірі 801 000 грн. солідарно із ОСОБА_1 , як особи яка прийняла спадщину після смерті боржника та поручителя - ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

21 січня 2021 року до суду надійшло клопотання судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Здор В.М. щодо надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, а саме цивільної справи, експериментальних зразків підпису ОСОБА_4 та її вільних зразків.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі для вирішення клопотання експерта.

16 квітня 2021 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи у зв`язку з неможливістю надання висновку судової почеркознавчої експертизи через недостатність необхідних для виконання експертизи матеріалів.

Ухвалою суду від 19 травня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС. На вирішення судово-почеркознавчої експертизи поставлено наступне питання: 1.Чи виконано підпис в графі Позичальник від імені ОСОБА_4 на договорі позики від 15 лютого 2018 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - ОСОБА_4 , чи іншою особою?

На виконання зазначеної ухвали від 19 травня 2022 року у лютому 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експерта №СЕ-19/104-23/173-ПЧ від 02 лютого 2023 року, в якому було зазначено, що підпис від імені ОСОБА_4 в графі позичальник договору позики від 15 лютого 2018 року виконаний ОСОБА_4 ..

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2023 року за частково задоволеним клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 призначено у справі повторну судово-почеркознавчу експертизу.

На виконання зазначеної ухвали від 26 червня 2023 року у жовтні 2023 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експерта №291 від 20 жовтня 2023 року, в якому зазначено, що підпис від імені ОСОБА_4 у договорі позики від15.02.2018 року, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою з ретельним наслідуванням її справжнього підпису(або використанням технічних прийомів, зокрема, шляхом перемальовування на просвіт).

Заявляючи клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи представник ОСОБА_2 зазначав, що проведені в рамках розгляду цієї справи висновки експертів містять діаметрально протилежні висновки щодо належності підпису у договорі позики ОСОБА_4 .. Крім того для дослідження зразків підпису під час другої експертизи були надані інший пакет документів,аніж для виконання першої, а тому вважає висновок від 20.10.2023 року необґрунтованим та не правильним.

Задовольняючи частково клопотання позивача та його адвоката, суд першої інстанції виходив із того, що предметом даного позову є стягнення боргу за договором позики, в якому заперечується виконання підпису ОСОБА_4 , як позичальником. А також із того, що наявні в матеріалах справи два суперечливі висновки із цього приводу.

З такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 263, 264ЦПКУкраїни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами статті 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до частини першої статті 102 ЦПК, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною другою статті 102 ЦПК встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч.1, 3-6 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 113 ч.2 ЦПК України встановлено якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Отже повторна призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше; додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи; повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Вбачається, що при проведенні експертного почеркознавчого дослідження експертами Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС та експертами Зональному експертному сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ України у Дніпропетровській області досліджувались одні й ті ж примірники вказаних спірних договорів, проте вбачається, що висновки у вказаних дослідженнях суперечать один одному.

Враховуючи зазначене вище та за встановлених обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, постановляючи дану ухвалу, діяв в межах вимог процесуального закону, об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін та дійшов обґрунтованого висновку про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, оскільки для вирішення питання щодо стягнення боргу за договором позики необхідно визначитись із дійсністю підпису позичальника для чого необхідні спеціальні знання, а наявні в матеріалах справи висновки експертів є суперечливими.

Постановлені на вирішення повторної експертизи питання не виходять за межі предмету доказування та є аналогічними попереднім експертизам які містять суперечливі висновки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив повторну експертизу не дослідивши перед цим усі письмові докази зокрема оригінал договору поруки та його копію додану до позовної заяви на предмет відмінності підписів сторін то слід зазначити, що це питання може вирішувати спеціаліст у відповідній галузі, а не суд. Крім того, доказів того, що існує інший оригінал договору позики сторонами не надано

У відповідності до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Призначення у вказаній справі повторної експертизи сприятиме встановленню дійсних обставин справи.

Доводи апелянта з приводу того, що суд не прийняв до увагу його заперечення щодо проведення у запропонованій позивачем експертній установі, не приймаються судом, оскільки суд у випадку не досягнення згоди сторонами з цього питання сам визначає експертну установу.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про призначення повторної експертизи в справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 104, 263 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трофименко Володимира Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: