справа № 619/3214/24
провадження № 2/619/968/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 липня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/3214/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

третя особа: ТОВ «МІЛОАН»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції сторін.

03 травня 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі представника Гайової А.С. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021 у розмірі 60 280,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 16.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, відповідачем подано заявку на отримання кредиту № 4852345. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4852345 від 16.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021 з ТОВ «Мілоан» () та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 20 000,00 грн. Кредитний договір № 4852345 від 16.05.2021 укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами статей 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №97Т, ТОВ «Мілоан» () відступило право вимоги за кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Кушнір Ю.П. просить позовні вимоги TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_2 теперішнє прізвище та ім`я ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021 у розмірі 60 280,00 грн, задовольнити частково, а саме на суму 26 680,00 грн, де 1 400 гривень це комісія за надання кредиту (п. 1.5.1) та 5 280 ,00 грн проценти за користування кредитом (п. 1.5.2) в решті вимог відмовити. Посилається на те, що позивачем подано до суду Договір про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021, а тому регулюються такі відносини Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 договору термін кредитування 30 діб, строк повернення кредиту, комісії та процентів 15.06.2021. Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за кредитом складає 26 680,00 грн, де 1 400,00 грн це комісія за надання кредиту (п. 1.5.1) та 5 280,00 грн проценти за користування кредитом (п.1.5.2). Таке є передбачено пунктом 3 Паспорту споживчого кредиту № 4852345, загальні витрати за кредитом 6680,00 грн. Пунктом 1.5.2 визначена процентна ставка за користування кредитом 0.88% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Пунктами 1.6 та 1.7 визначена стандартна процентна ставка за користування кредитом яка складає 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. Згідно пункту 2.3.1.2 Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування. Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових)умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних. Отже зі змісту вказаного пункту договору, максимальний строк користування кредитними коштами, складає 60 діб, якщо Позичальник (відповідач) не вчинить дії які вказують про продовження ним дії договору(пролонгації). Пунктом 2.4.1. договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. (до 15.06.2021) Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Позивач не надав до суду доказів того, що Договір про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021, відповідачем був продовжений. Жодних дій які б вказували на продовження (пролонгацію) Договору про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021 понад строк визначений пунктами 1.3 та 1.4 вона не вчиняла, а отже у позивача відсутні підстави на його продовження одноособово, а відтак і нарахування заборгованості понад згаданий строк (15.06.2021). Посилання у позовній заяві аркуш 5 абзац 4 про те що вона як Позичальник не виконала свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021, надумане. У зв`язку з важкими сімейними обставинами вона не могла сплачувати проценти за кредитом, що і підтверджується її поясненнями, який вказав що сума боргу за кредитом 20 000 гривень. Таким чином заборгованість за відсотками, вказана позивачем у сумі 38 880,00грн вважає необґрунтованою. Також зазначає, що позивачем не вказано за який період часу такі відсотки обраховувалися, що суперечить вимогам положення п. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» так як не містить детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням, погашенням кредиту. Договором не визначено, а позивачем не надано даних про суми коштів, що на його думку належить сплатити позичальнику ні за який періоді ні в числовому, ні в процентному виразі, а тому у розумінні закону, не є обґрунтованою сумою виниклої заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021. Щодо сум судових витрат, вважає, що вони можуть бути стягнуті пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На відзив представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Гайова А.С. подала відповідь, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що на підтвердження законності нарахування процентів за Кредитним поговором 4852345 від 16.05.2021 позивачем було додано до позовної заяви Відомості про щоденні нарахування та погашення підписану первісним кредитором. 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, TOB «MIЛOAH» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4852345 від 16.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (TOB «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 60 280,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 20 000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 38 880,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 1400,00 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Звертає увагу, що позивач після відступлення права вимоги за кредитним договором ніяких нарахувань не здійснював, а просить суд лише стягнути те, що було нараховано первісним Кредитором.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

09 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено перше судове засідання на 09 год 30 хв 12 червня 2024 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 05 червня 2024 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 07 червня 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 11 червня 2024 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

12 червня 2024 року розгляд справи було відкладено.

01 липня 2024 року представник відповідача адвокат Кушнір Ю.П. подав відзив на позов.

05 липня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Гайова А.С. подала відповідь на відзив.

У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. На адресу місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, а також в електронний кабінет представника ОСОБА_4 було направлено повідомлення, яке доставлено 12.06.2024. Відповідно до довідки Укрпошта судова повістка, яка адресована на ім`я ОСОБА_1 була повернута працівниками пошти 29.06.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена 29.06.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив справу розглядати у відсутність представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

16.05.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «МІЛОАН» був укладений Договір про споживчий кредит № 4852345 (далі - Кредитний договір), згідно з яким останній були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 20 000,00 грн. Строк надання цього кредиту 30 календарних днів.

13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4852345 від 16.05.2021 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 60 280,00 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 20 000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 38 880,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1 400,00 грн.

Відповідно до Свідоцтва про заміну імені Серії НОМЕР_1 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 14 травня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я на ОСОБА_5 .

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 16.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 (далі - відповідач) було подано Заявку на отримання кредиту № 4852345. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 4852345 від 16.05.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 4852345 від 16.05.2021 (надалі - Кредитний договір) з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 20 000,00 грн.

Кредитний договір № 4852345 від 16.05.2021 укладено строком на 30 днів.

Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням № 46389498 від 16.05.2021.

Також погоджені умови кредитування: комісія за надання кредиту: 1 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 5 280,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Кредитним договором.

Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4852345 від 16.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 60 280,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 38 880,00грн; заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 1 400грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Представник відповідача у відзиві на позов фактично не заперечує щодо наявності заборгованості по тілу кредиту у сумі 20 000,00 грн, комісії за надання кредиту у сумі 1 400,00 грн та процентів за користування кредитом у сумі 5 280,00 грн.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

За умовами договору № 4852345 від 16.05.2021 кредит було видано строком на 30 днів з 16.05.2021 датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 15.05.2021, проценти за користування кредитом - 5 280,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту - 1 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені правові висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку (пеню) лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та пені є безпідставним. Після настання строку виконання кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України;

Відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Судом враховано, що наведеним пунктом передбачена пролонгація строку кредитування.

Разом тим, доказів того, що кредитний договір було пролонговано після 15.06.2021, оскільки позичальник продовжував користуватись кредитними коштами, не надано.

Також суд зазначає, що нарахування позивачем процентів за кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021 у період з 16.06.2021 по 14.08.2021 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредиту, передбаченого Договором.

Тому з відповідача підлягають стягненню відсотки за кредитним договором № 4852345 від 16.05.2021 у сумі 5 280 грн, нараховані з 16.05.2021 по 15.06.2021 що становить 30 днів.

У задоволенні стягнення відсотків за період з 16.06.2021 по 14.08.2021 слід відмовити.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту - 20 000,00грн, комісії за надання кредиту -1 400,00 грн, процентів за користування кредитом - 5 280,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 6 000,00 грн.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», вартість складається з вартості наданих юридичних послуг.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь : ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 3 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно дост. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 26 680,00 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 071,15 грн (26 680,00 грн х 100% : 60 280,00 грн = 44,26%; 2422,40 х 0,4426 = 1072,15).

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість по тілу кредиту - 20 200,00 грн, комісії за надання кредиту - 1 400,00 грн, процентів за користування кредитом - 5 280, 00 грн, а всього 26 680,00 грн (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1072,15 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ідентифікаційний код 42649746;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12 липня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок