Дата документу 09.07.2024 Справа № 328/2884/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2884/21 Головуючий у першій інстанції: Петренко Л.В. Провадження № 22-ц/807/26/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кочеткової І.В.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У листопаді 2021 року до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування звернувся представник позивача адвокат Скочиляс І.М.,

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2020 року, приблизно о 18 годині, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 21074", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїздній частині автодороги Василівка-Бердянськ, з боку м. Василівки в напрямку м. Бердянськ, в районі 15 км автодороги, поблизу с. Широкого Василівського району Запорізької області, допустив занос керованого ним автомобіля (попередньо через розгерметизацію заднього правого колеса) виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем "DAF FT CF 85.460", реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton NW3" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному йому напрямку. В результаті ДТП водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажир його автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинули на місці пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 13 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №00000374 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки "ВАЗ- 21074" д.н.з НОМЕР_1 на дату ДТП була застрахована у ТДВ "СГ "Оберіг", а водія автомобіля марки "Даф" д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton" д/н НОМЕР_4 - у АТ "ПРОСТО-страхування".

25 листопада 2020 року на адресу ТДВ "СГ "Оберіг" надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілого ОСОБА_1 ..

На підставі вказаної заяви про виплату, ТДВ "СГ "Оберіг" проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у загальному розмірі 39 003,50 грн., з яких: 30 000 грн. - моральна шкода, 9 003,50 грн. - витрати на поховання.

Вказану виплату ТДВ "СГ "Оберіг" проведено з урахуванням поділу виплати страхового відшкодування на кількість джерел підвищеної небезпеки, які спричинили ДТП та кількість осіб, які спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України, про що повідомлено листом від 27 серпня 2021 року.

19 травня 2021 року на адресу відповідача, як страховика автомобіля марки " д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton" д/н НОМЕР_4 було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , з вимогою про відшкодування іншої частини моральної шкоди у загальному розмірі 30 000,00 грн.

08 червня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування іншої частини витрат на поховання та моральної шкоди. До заяви про виплату страхового відшкодування додавався оригінал товарного чеку на підставі якого ТДВ "СГ "Оберіг" проведено виплату понесених ОСОБА_1 витрат на поховання у розмірі 9 003,50 грн.

Враховуючи зазначене, загальний розмір позовних вимог становить 39 003,50 грн., тобто 1/2 загального розміру страхового відшкодування, відповідно до вимог п. 27.2, 27.3 ст. 27 Закону.

Листом від 20 вересня 2021 року АТ "ПРОСТО-страхування" (відповідачем) повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування в інтересах позивача, керуючись вимогами ст. 1166 ЦК України та те, що подія, що відбулась 12 жовтня 2020 року не є страховим випадком.

Враховуючи визнання ТДВ "СГ "Оберіг" даної ДТП страховим випадком, представник відповідача вважає лист АТ "ПРОСТО-страхування" від 20 вересня 2021 року, таким, що не відповідає обставинам справи, є не обґрунтованим та не законним.

З моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а позивач так і не отримала належного страхового відшкодування в повному обсязі.

Просили стягнути з АТ "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 30 000,00 грн. моральної шкоди та 9 003,50 грн. витрат на поховання, а разом 39 003,50 грн., стягнути з АТ "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 581,31 грн., три відсотки річних у розмірі 102,58 грн., а всього разом 683,89 грн., стягнути з АТ "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Розгляд справи просила провести за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 30 000,00 грн. моральної шкоди та 9 003,50 грн. витрат на поховання, а разом 39 003,50 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що становить у розмірі 2 840,36 грн., три відсотки річних у розмірі 478,03 грн., інфляційні втрати у розмірі 904,58 грн., а всього разом 4 222,97 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку ДТП сталося внаслідорк непереборної сили, відсутня вина водія ОСОБА_6 , і, таким чином, відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2022 року витребувано Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу № 328/2884/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Проте ухвала Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2022 року виконана не була, справа до суду апеляційної інстанції не надійшла.

Указом Президента України № 64 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан.

Воєнний стан регулярно продовжується у зв`язку з тим, що збройна агресія проти України триває.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року №4/0/9-22 територіальна підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області до 14 вересня 2022 року була визначена за Синельниківським міськраи?онним судом Дніпропетровськоі? області.

07.10.2022 за вих. № 01-05/39/22 Синельниківський міськраи?онний суд Дніпропетровськоі? області повідомив Запорізький апеляційний суд, що цивільна справа ЄУН № 328/2884/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування до Синельниківського міськраи?онного суду Дніпропетровськоі? області не передавалась.

Розпорядженням Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» територіальна підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначена за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів державної влади, інших державних органів, зокрема, судів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року витребувано з Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 328/2884/21 за вищевказаним позовом, територіальну підсудність якої змінено за розпорядженням голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22.

Відповідно до листа Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2022 року (вих. № 01-23/32/2022) цивільна справа № 328/2884/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПРОСТО-страхування про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування з Токмацького районного суду Запорізької області до Хортицького районного суду не передавалась і не надходила.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2022 року копії матеріалів за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування направлено до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, для вирішення процесуального питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2024 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі ЄУН №328/2884/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, в частині яка складається з (в паперових носіях): - протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2021 року; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 03.11.2021 року про залишення позовної заяви без руху; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 11.11.2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 11.01.2022 року про задоволення клопотання представника позивача адвоката Скочиляс Ірини Мирославівнипро проведення судового засідання, яке призначене на 25 січня 2022 року о 14-00 годині, в режимі відеоконференції; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 12.01.2022 року про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Осадчого Анатолія Михайловича,про проведення судового засідання, яке призначене на 25 січня 2022 року о 14-00 годині, в режимі відеоконференції; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 03.02.2022 року про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Осадчого Анатолія Михайловича,про проведення судового засідання, яке призначене на 16 лютого 2022 року о 13-00 годині, в режимі відеоконференції; - ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 03.02.2022 року про задоволення клопотання представника позивача адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни,про проведення судового засідання, яке призначене на 16 лютого 2022 року о 13-00 годині, в режимі відеоконференції; - вступна та резолютивна частина рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16.02.2022 року; - рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16.02.2022 року.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2024 року за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження, справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

27 травня 2024 року від представника позивачки ОСОБА_1 - Скочиляс І.М. надійшов відзив, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Окрім цього, просила стягнути з відповідача на користь позивачки витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 3 000 гривень.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволеню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом перошої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2020 року, приблизно о 18 годині, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 21074", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїздній частині автодороги Василівка-Бердянськ, з боку м. Василівки в напрямку м. Бердянськ, в районі 15 км автодороги, поблизу с. Широкого Василівського району Запорізької області, допустив занос керованого ним автомобіля (попередньо через розгерметизацію заднього правого колеса) виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем "DAF FT CF 85.460", реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton NW3" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному йому напрямку.

Внаслідок даної ДТП водій автомобіля "ВАЗ 21074" ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажир його автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинули на місці пригоди. Водій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не отримав.

Відомості про дорожньо-транспортну пригоду за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0000374 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 361 від 13.10.2020 встановлено, що смерть ОСОБА_4 , настала в результаті сполученої травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді переламів кісток з ушкодження внутрішніх органів, що призвело до розвитку шоку. Пошкодження, виявлені при експертизі трупу, утворилися напередодні смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, в даному випадку, потягли за собою смерть і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Весь комплекс вище описаних пошкоджень міг утворитися в умовах ДТП, а саме від виступаючих деталей салону

автомобіля, в результаті зіткнення рухаючого автомобіля з перешкодою. Направлення травмуючої сили, найбільш вірогідно, ззаду наперед дещо справа наліво по відношенню до осі потерпілої. В крові та сечі трупу алкоголів не виявлено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 362 від 12.10.2020 встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті сполученої травми тулуба і кінцівок у вигляді множинних переламів кісток з ушкодження внутрішніх органів, що призвело до розвитку шоку. Пошкодження, виявлені при експертизі трупу, утворилися напередодні смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, в даному випадку, потягли за собою смерть і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Весь комплекс вище описаних пошкоджень міг утворитися в умовах ДТП, а саме від виступаючих деталей салону автомобіля, в результаті зіткнення рухаючогося автомобіля з перешкодою (автомобілем). Вірогідніше всього має місце здавлення між тупими предметами в салоні автомобіля. Направлення травмуючої сили, спереду назад зліва направо. В крові та сечі трупу алкоголів не виявлено.

Дослідивши всі фактичні обставини, слідство дійшло до висновку, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стала розгерметизація правого заднього колеса, що призвела до виникнення аварійної ситуації, отже в діях водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

30 квітня 2021 року слідчим ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області Палій В.І. за результатами розгляду кримінального провадження №0000374, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2020 року, винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою вирішено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374, від 13 жовтня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується відповідною постановою.

ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є: ОСОБА_10 (батько), ОСОБА_1 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 14 березня 1986 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 11 липня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 260, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 11 липня 2020 року.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 30 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис № 804.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 361 від 13.10.2020 встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала в результаті сполученої травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді переламів кісток з ушкодження внутрішніх органів, що призвело до розвитку шоку. Пошкодження, виявлені при експертизі трупу, утворилися напередодні смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, в даному випадку, потягли за собою смерть і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Весь комплекс вище описаних пошкоджень міг утворитися в умовах ДТП, а саме від виступаючих деталей салону автомобіля, в результаті зіткнення рухаючого автомобіля з перешкодою. Направлення травмуючої сили, найбільш вірогідно, ззаду наперед дещо справа наліво по відношенню до

осі потерпілої. В крові та сечі трупу алкоголів не виявлено, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки "ВАЗ- 21074" д.н.з НОМЕР_1 на дату ДТП була застрахована у ТДВ "СГ "Оберіг", а водія автомобіля марки "Даф" д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton" д/н НОМЕР_4 - у АТ "ПРОСТО-страхування".

На адресу ТДВ "СГ "Оберіг" було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілої ОСОБА_1 ..

На підставі вказаної заяви про виплату, ТДВ "СГ "Оберіг" проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у загальному розмірі 39 003,50 грн., з яких: 30 000 грн. - моральна шкода, 9 003,50 грн. - витрати на поховання.

Вказану виплату ТДВ "СГ "Оберіг" проведено з урахуванням поділу виплати страхового відшкодування на кількість джерел підвищеної небезпеки, які спричинили ДТП та кількість осіб, які спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України.

19 травня 2021 року на адресу відповідача, як страховика автомобіля марки "Даф" д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом "Wielton" д/н НОМЕР_4 було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , з вимогою про відшкодування іншої частини моральної шкоди у загальному розмірі 30 000,00 грн..

Листом від 20 вересня 2021 року АТ "ПРОСТО-страхування" (відповідачем) повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування в інтересах позивача, керуючись вимогами ст. 1166 ЦК України та те, що подія, що відбулась 12 жовтня 2020 року не є страховим випадком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрутноваості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходяи з наступного.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Як встановлено судом першої інстанції, з довідки доданої представником позивача до позовної заяви та підтверджується представником відповідача у відзиві на позовну заяву, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "DAF", д.р.н. НОМЕР_2 застрахована у АТ "ПРОСТО-страхування" відповідно до полісу №АР4533337, який був діючий станом на 12 жовтня 2020 року.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у справі №345/3335/17 від 03 червня 2020 року зазначено, що коли шкода, пов`язана із смертю потерпілого, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 755/10947/17 (№ 14-435цс18) незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію. В свою чергу, останньою актуальною правовою позицією щодо застосування вказаних норм є позиція Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 р. у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), відповідно до якої коли шкода, пов`язана із смертю потерпілої, була заподіяна

джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

Крім того, в постанові Верховного Суду України у справі №554/858/19 від 01 липня 2020 року вказано, що особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Зазначена судом першої інстанції правова позиція Верховного Суду також спростовує доводи апеляційної скарги про те, що подія, яка сталася 12 жовтня 2020 року на 15 км автодороги Василівка-Бердянськ на даний час не є страховим випадком, оскільки ні цивільно-правова ні адміністративна ні кримінальна відповідальність застрахованої особи не настала.

Крім того, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Твердження апеляційної скарги, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили, спростовані наступним.

Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди;подія, яка не повинна бути

причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.

У постанові Верховного суду від 24 листопада 2021 року у справі №342/709/20 йдеться про те, що як підстава для звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальност непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю, у зв`язку з чим, сама по собі відсутність технічної можливості уникнути наїзду вказаним ознакам не відповідає, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та особливостями його експлуатації. З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду не погоджується з висновком апеляційного суду, що відсутність у водія технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою.

Зважаючи на викладене, посилання представника апелянта на обставини переборної сили є такими, що не відповідають фактично обставинам справи та зводяться до особистого трактування норм чинного законодавства.

Безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Судом вірно визначено та застосовано норми матеріального та процесуального законодавства, що мають бути застосовані під час розгляду справи.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови

винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень с. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що

підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому

законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 отримувала правову допомогу адвоката Скочиляс І.М., в описі наданих послуг, поданих разом з відзивом на апеляційну скаргу Скочиляс І.М. зазначила найменування послуг: аналіз апеляційної скарги поданої АТ «ПРОСТО-страхування», формування правовї позиції щодо захисту порушених прав Клієнка, пошук судової практики - 1 година - 1 000 гривень; формування відзиву на апеляційну скаргу - 2 години - 2 000 гивень.

Проте, матеріали справи не містяь ані заключного між ОСОБА_1 та Скочиляс І.М. договору про надання професійної правничої/правової допомоги, ані квитанціїй про сплату грошових коштів позивачкою ОСОБА_1 за надання професійної правничої/правової допомоги, ані будь-яких інших доказів надання провової допомоги.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2022 по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2024 року.

Головуючий

Судді: