П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року м. Київ

Справа №755/9655/22

Провадження: № 22-ц/824/9293/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Зеленюка Дмитра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Шеїн Ксенії Олександрівни в інтересах ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гаврилової О. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Громадська організація «Офіс Трансформації», про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Громадська організація «Офіс Трансформації» (далі - ГО «Офіс Трансформації»)про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 з 21 грудня 2017 року є першим заступником голови Київської міської державної адміністрації. 14 квітня 2020 року працівниками Служби безпеки України в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0002294 від 30 жовтня 2019 року проведено обшук в приміщенні Київської міської ради (м. Київ, вул. Хрещатик, 36). У подальшому в засобах масової інформації почала з`являтися інформація про можливу причетність першого заступника голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, повідомлення про підозру та навіть затримання останнього. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в своєму особистому профілі в соціальній мережі Facebook (ІНФОРМАЦІЯ_12) повідомив, що він хабарі не отримував, його не затримували, підозру не оголошували, а в кримінальному провадженні №0002294 він перебуває у процесуальному статусі свідка. При цьому, на підтвердження своїх слів, ОСОБА_1 опублікував фотокопію повістки про виклик у вказаному кримінальному провадженні. 21 квітня 2020 року Київським міським головою ОСОБА_4 прийнято розпорядження №240 про відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків першого заступника голови Київської міської державної адміністрації з 22 квітня 2020 року до моменту визначення процесуального статусу у кримінальніому провадженні №0002294 від 30 жовтня 2019 року. У подальшому, ОСОБА_1 на своїй сторінці у мережі Facebook (ІНФОРМАЦІЯ_12) оприлюднив лист за підписом начальника слідчого управління Служби безпеки України, з якого убачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002294 від 30 жовтня 2019 року завершене та матеріали провадження скеровано до суду з обвинувальним актом. Про підозру ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого злочину не повідомлялося та він не є стороною вказаного кримінального провадження. 11 березня 2021 року розпорядженням Київського міського голови ОСОБА_4 №111 ОСОБА_1 допущено до виконання обов`язків за посадою першого заступника голови Київської міської державної адміністрації.

23 вересня 2021 року в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » був опублікований відеозапис програми ІНФОРМАЦІЯ_11 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому містяться висловлювання ОСОБА_3 , які наносять шкоду честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 , а саме: «І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті, на ... (...) Треба було сказати, окей, перезапускаемо всю команду, заводимо нових»; «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі. До того навіть його не знали».

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» був опублікований відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в якому містяться висловлювання ОСОБА_3 , які наносять шкоду честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»; «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен… По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень»; «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив».

Позивач ОСОБА_1 вважав, що поширена відповідачем в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13» та поширена відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » інформація є недостовірною та такою, що наносить шкоду честі, гідності та діловій репутації позивачів, внаслідок чого вказана інформація підлягає визнанню недостовірною та спростуванню. Відповідач, поширивши недостовірну інформацію про ОСОБА_1 за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, безпідставно звинуватив його у вчиненні кримінально-караних діянь, чим фактично перебрав на себе функцію здійснення правосуддя в Україні. Твердження, поширені відповідачем про те, що ОСОБА_1 був підозрюваним у отриманні неправомірної вигоди (хабара)/був пійманим на отриманні неправомірної вигоди (хабара), спростовуються тим, що у кримінальному провадженні №0002294 від 30 жовтня 2019 року обвинувачення було висунуто лише одній особі - ОСОБА_7 , а отже така інформація є недостовірною. Крім того, зазначає, що в Реєстрі кримінальних проваджень не міститься відомостей про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за статями 366-2 (декларування недостовірної інформації), 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого. Також щодо ОСОБА_1 відсутня довідка Національного агентства з питань запобігання корупції про результати проведення повної перевірки декларації за 2018 рік із висновком про наявність порушень під час подання декларації. Відтак, інформація про те, що ОСОБА_1 задекларував недостовірну інформацію в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік є такою, що не відповідає дійсності.

Поширена відповідачем інформація про те, що ОСОБА_2 керує (керувала) підставними компаніями, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки за наслідками опрацювання масиву даних Реєстру станом на 01 лютого 2022 року кримінальні провадження, які містять відомості про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до кримінальної відповідальності як підозрюваної, обвинуваченої, не встановлені. Інформація про те, що компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривень, є також недостовірною, оскільки містить перекручені відомості.

Недостовірна інформація стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поширена відповідачем, висловлена у формі твердження та не є оціночним судженням.

Із урахуванням наведених обставин, позивачі просили суд:

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , інформацію, яка поширена ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:

«І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті, на ... (...) Треба було сказати, окей, перезапускаємо всю команду, заводимо нових»,

«Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі. До того навіть його не знали»;

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » (' ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:

«Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив»;

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:

«Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»,

«Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень».

Зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше 5 (п`яти) днів з дня набрання рішенням законної спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) відеозапису (з налаштуванням конфіденційності у розділі «Видимість» - «Для всіх») під назвою «Спростування недостовірної інформації стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » наступного змісту:

«Мною, ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13», було повідомлено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

«І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті, на ... (...) Треба було сказати, окей, перезапускаемо всю команду, заводимо нових»,

«Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі. До того навіть його не знали».

Крім того, мною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_15» було повідомлено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

«Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив». «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»,

«Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен. ... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень».

Повідомляю, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від «___» ___ ___ року у справі № ___ вказана інформація визнана судом недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності».

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05лютого 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме: «І в момент, коли потрібно було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті …»; «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі,… я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі.».

Зобов`язано ОСОБА_3 не пізніше п`яти днів з дня набрання цим рішенням законної спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) відеозапису (з налаштуванням конфіденційності у розділі «Видимість» - «Для всіх») під назвою «Спростування недостовірної інформації стосовно ОСОБА_1 наступного змісту: «Мною, ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9», було повідомлено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме: «І в момент, коли потрібно було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті …»; «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі,… я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі.» Повідомляю, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року у справі № 755/9655/22 вказана інформація визнана судом недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності».

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 323,20 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Шеїн К. О. в інтересах ОСОБА_3 та адвокат Зеленюк Д. В. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Адвокат Зеленюк Д. В. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення в частині відмови у задоволені позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта за результатами проведення лінгвістичної експертизи від 20 лютого 2022 року № 056/18, у якому експертом встановлено, що висловлювання: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив», «А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень» виражені у формі фактичних тверджень, і така інформація є негативною стосовно позивача ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інформація: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив», «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина», «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен. ... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень», не стосується ОСОБА_2 . Судом встановлено, що ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_1 , а також те, що за час перебування ОСОБА_2 у складі учасників ТОВ «НІДКОМ» (частка 33%) зазначене товариство було визнано переможцем у 8 тендерах на загальну суму 287 154 950,54 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження недостовірності поширеної відповідачем інформації: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив», а саме: довідку про доходи від 22 вересня 2022 року № 09/030-52, лист Офісу Генерального прокурора від 07 лютого 2022 року № 25/3-230ВИХ-22, в якому зазначено про те, що не встановлено в Реєстрі кримінальних проваджень відомостей про притягнення ОСОБА_1 за статтями 366-2, 368 КК України до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого.

Адвокат Шеїн К. О. в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції помилково визнав недостовірним та таким, що порушує особисті немайнові права позивача висловлювання ОСОБА_3 : «І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті», «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі». Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивачі не довели та не підтвердили належними доказами, чим саме та як саме порушуються особисті немайнові права позивачів. Ділові та професійні якості позивача ОСОБА_1 неодноразово ставилися під сумнів рядом засобів масової інформації, які здійснювали та поширювали публікації в мережі інтернет ще до відкриття кримінального провадження за фактом отримання хабаря та до того моменту, як відбулося інтерв`ю відповідача. Також зазначає, що висловлювання відповідача стосувалися виключно діяльності ОСОБА_1 як публічної особи, а відповідно межа допустимої критики та обсяг поширеної інформації щодо нього є значно ширшим.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Черній І. І. в інтересах позивачів зазначила, що обґрунтування апеляційної скарги відповідача зводиться здебільшого до цитування публікацій у ЗМІ, водночас як позивачами детально обґрунтовано порушення особистих немайнових прав, що було враховано судом першої інстанції. Зауважила, що сам факт висловлення відповідачем негативної інформації про позивачів, свідчить про приниження їх честі, гідності, ділової репутації, враховуючи те, що поширення таких відомостей змінює або може змінити ставлення оточення позивачів, а отже, порушує право останніх на повагу до їх честі, гідності, ділової репутації, які становлять особисті немайнові права позивачів. Вказує, що судом правильно встановлено, що станом на дату поширення відповідачем інформації, останній достеменно знав, що позивач-1 не є стороною та не має жодного відношення до кримінального провадження, а відтак, дії відповідача з умисного поширення недостовірної інформації про позивача-1 є недобросовісними та не мають на меті надання точної і достовірної інформації суспільству. Посилання відповідача на наявність у позивача статусу публічної особи, за відсутності «добросовісності» дій відповідача , не може призводити до автоматичного позбавлення права публічної особи на захист своїх особистих немайнових прав. Відповідачем не доведено, що поширена ним інформація є достовірною, натомість позивачем-1 доведено та на підтвердження своїх доводів надано належні та допустимі докази, що інформація, яка поширена відповідачем про те, що позивач-1 був підозрюваним у отриманні неправомірної вигоди, не відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Шеїн К.О., який діє в інтересах ОСОБА_9 , зазначила, що апеляційна скарга позивачів є безпідставною, матеріалами справи не доведено, що оспорювана інформація була спрямована на приниження честі, гідності та ділової репутації позивачів. Суд першої інстанції не мав брати до уваги висновок експерта від 20 лютого 2022 року № 056/18, підготовлений ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз», як доказ у цій справі.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокати Лазоренко Е.О., Черній І.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду в частині відмови у задоволені позов скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, заперечували проти вимог апеляційної скарги сторони відповідача та просили відмовити у її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники - адвокати Газізова Ю.Л., Шеїн К.О. , адвокат Линдюк С.С. в інтересах Громадської організаціі «Офіс Трансформації» підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, заперечували проти вимог апеляційної скарги сторони позивачів та просили відмовити у її задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 21 грудня 2017 року є першим заступником голови Київської міської державної адміністрації (т.1 а.с. 58).

Розпорядженням Київського міського голови від 21 квітня 2020 року №240 ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків за посадою з 22 квітня 2020 року до моменту визначення процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0002294 від 30 жовтня 2019 року (т.1 а.с.59).

Розпорядженням Київського міського голови від 11 березня 2021 року №111 ОСОБА_1 допущено до виконання обов`язків за посадою першого заступника голови Київської міської державної адміністрації, враховуючи лист Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області від 05 березня 2021 року № 51/12-1607, згідно з яким про підозру ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого злочину не повідомлялось, права та інтереси останнього у будь-який передбачений законом спосіб під час досудового розслідування не обмежуються, він не є стороною або учасником кримінального провадження № 0002294 від 30 жовтня 2019 року в розумінні норм діючого КПК України (т.1 а.с.64, 65).

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року у справі № 761/6368/21 (кримінальне провадження № 0002294 від 30 жовтня 2019 року) затверджено угоду про визнання винуватості та визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (т.3 а.с.31-33).

Також в матеріалах справи наявна декларація про доходи ОСОБА_1 за 2018 рік (т.1 а.с.73-83) та довідка про доходи останнього за 2018 рік (т.1 а.с.84).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_1 .

Згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 уклали шлюб 25 травня 2019 року (т.1 а.с.38).

ОСОБА_2 була учасником ТОВ «НІДКОМ» (частка 33%) по 25 травня 2020 року, за договором купівлі-продажу відчужила належну їй частку в статутному капіталі товариства ОСОБА_12 за ціною 1 000,00 грн (т.1 а.с.108-111).

У період з травня 2019 року по травень 2020 року ТОВ «НІДКОМ» було визнано переможцем у 8 тендерах на загальну суму 287 154 950,54 грн (т.1 а.с.117-244).

Згідно звідомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є керівником ГО «Офіс Трансформації».

09 квітня 2021 року між ГО «Офіс Трансформації» та ФОП ОСОБА_13 укладено договір про надання послуг №2Р/9042021 (т.3 а.с.103-110), 31 липня 2021 року сторонами цього договору підписано акт №3 до вказаного договору, за змістом якого виконавець надав замовнику послуги згідно завдання, визначеного додатком 3 від 01 липня 2021 року до договору в повному обсязі, за відкритими (загальнодоступними) даними дослідження діяльності першого заступника голови КМДА та оформлення такого дослідження документально в текстовому та графічному, візуальному форматі (т.3 а.с.111), відповідне дослідження також подано до суду третьою особою (т.3 а.с.112-124).

Допитаний судом першої інстанції в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що « ІНФОРМАЦІЯ_16 » є брендовою назвою, свідок є власником торгової марки та займається збиранням інформації з реєстрів, медіа, соцмереж, систематизацією інформації для клієнтів. Свідок показав, що два з половиною - три роки тому для ГО «Офіс Трансформації» була зібрана інформація з відкритих джерел, точність та достовірність якої залежить від різних факторів. Свідок пам`ятає, що у відкритих джерелах була інформація про обшуки, точно згадати не може. По тендерам інформація була взята з « Прозоро », сума виграних тендерів вказана, були досліджені виграні тендери з моменту реєстрації юридичної особи до моменту проведення дослідження. Також зазначив, що лише збирає інформацію і систематизує, наводить блоки на підставі джерел інформації, викладає систематизовані факти, оцінкою доказів не займається. Збирається вся інформація, як негативна так і позитивна.

Позивачі просили визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:«І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті, на ... (...) Треба було сказати, окей, перезапускаємо всю команду, заводимо нових». «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі. До того навіть його не знали»;

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » (' ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив»;

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 інформацію, яка поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»; «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень».

Судом було досліджено відеозаписи, долучені до позовної заяви та встановлено, що така інформація була розповсюджена в мережі Інтернет, вона в цілому відображена позивачами в позовній заяві дослівно але з дрібними неточностями в зазначенні слів, що не впливає на зміст, суть та смислове наповнення цієї інформації.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що побудова конструкцій спірного виразу: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив» свідчить про те, що зазначена інформація є власною думкою, оціночним судженням, оскільки автор висловив лише власні переконання та погляди щодо дій позивача, без прив`язки до конкретних даних. Відповідач висловив свою думку стосовно певних дій позивача, використовуючи провокативну риторику та інші характерні для оціночних суджень мовно-стилістичні засоби. Тобто, зазначені оспорювані висловлювання відносно особи позивача ОСОБА_1 є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідача.

Стосовно висловлювань: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»; «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень», то суд врахував, що у цій частині вимог за захистом своїх прав звернулась позивач ОСОБА_2 і визначила їх такими, що порушують саме її немайнові права. Проте частина вказаної спірної інформації стосується не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 , що виключає юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації.

Побудова конструкцій спірного виразу: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина» свідчить про те, що зазначена інформація є власною думкою відповідача, його критичними зауваженнями та припущеннями, правдивість яких не може бути піддана перевірці, отже, є оціночними судженнями.

Що стосується висловлювання: «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень», то відсутні підстави вважати, що вказаний вираз несе в собі негативну інформацію щодо особи позивача ОСОБА_2 , є таким, що завдає шкоди її честі та гідності, а тим більше діловій репутації вказаного позивача.

Разом з цим, надаючи оцінку висловлюванням відповідача: «І в момент, коли потрібно було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті …»; «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі,… я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі», суд констатував, що відповідач ОСОБА_3 публічно звинуватив конкретну особу - позивача ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена Кримінальним Кодексом України, ця інформація подається як установлений факт, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями, при цьому, відповідач був достеменно обізнаний про те, що позивач не був стороною кримінального провадження (підозрюваним, обвинувачуваним), отже дії відповідача були не добросовісними, а інформація, заявлена в даній частині вимог на спростування, поширена відповідачем, була спрямована на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

У ч. 3 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також правона відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч. ч.2 та 3 ст. 34 Конституції України і ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Разом із тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на праваі свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширюватипро особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (абз. 4 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведенняїї до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повноі своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповніабо перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зазначене узгоджується із роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п. п. 1, 4, 15, 19 цієї постанови).

Подібні за змістом правові висновки викладені також Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 12 листопада 2019 року в справі № 904/4494/18, провадження № 12-110гс19 (пункт 6.26), від 07 грудня 2021 року в справі № 905/902/20, провадження № 12-52гс21 (пункт 6.18), та Верховним Судом у постановах: від 11 грудня 2019 року в справі № 757/46387/15-ц, від 06 березня 2019 року в справі № 760/2753/17-ц, від 07 листопада 2019 року в справі № 344/3331/16-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 483/1556/16-ц та багатьох інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Частина перша статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлює заборону на притягнення до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з ч. 2 указаної статті оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій,а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Як зазначено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46,від 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована п. 1ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаютьсяяк необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями.

Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.

Застосовуючи положення ст. 10 Конвенції у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» ЄСПЛ вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, ЄСПЛ дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.

Згідно аналізу вказаних рішень ЄСПЛ вважає порушенням статті 10 Конвенції задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.

У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Позивач ОСОБА_1 є публічною особою - першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, тому має бути відкритим для суворої критики і пильного нагляду громадськості, а межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою.

Як правильно встановив суд першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» (' ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), поширив інформацію: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив».

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначена інформація є власною думкою відповідача, оціночним судженням, оскільки автор висловив лише власні переконання та погляди щодо дій позивача, без прив`язки до конкретних даних.

Вказана інформація не містить конкретних даних щодо оцінки дій ОСОБА_1 в контексті вчинення конкретних правопорушень або злочинних дій. Відповідач висловив свою думку стосовно певних дій ОСОБА_1 , використовуючи провокативну риторику та інші характерні для оціночних суджень мовно-стилістичні засоби.

Таким чином, зазначені оспорювані висловлювання щодо позивача ОСОБА_1 є оціночними судженнями, оскільки відображають власні думки відповідача.

Колегія суддів зауважує, що чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів),а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» у відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) поширив інформацію: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»; «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень».

В цій частині вимог за захистом своїх прав звернулась позивач ОСОБА_2 і просила визнати зазначену інформацію такою, що порушують саме її немайнові права.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що частина вказаної спірної інформації, а саме: «Першого заступника мера Києва ОСОБА_1 вже звинувачували в корупційній діяльності, і вся його робота дійсно викликає дійсно безліч питань, починаючи з прогалин у декларації і закінчуючи підставними компаніями, якими керує дружина його сина»стосується не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 , що виключає юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що конструкція цього виразу свідчить про те, що зазначена інформація є власною думкою відповідача, його критичними зауваженнями та припущеннями, правдивість яких не може бути піддана перевірці, отже, є оціночними судженнями. Зміст цього виразу свідчить про відсутність категоричності у поданій інформації та необхідність перевірки її правдивості.

Вказана інформація не свідчить про те, що відповідач публічно звинувачував позивача у вчиненні злочинів. Разом з тим частина інформації поширена відповідачем є політичною критикою у контексті діяльності позивача.

Стосовно іншої частини вислову: «Та що ж такого? А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень», то вказаний вираз не несе в собі негативної інформації щодо особи позивача ОСОБА_2 , не є таким, що завдає шкоди її честі та гідності, діловій репутації позивача.

При цьому, хоча зазначена інформація і містить провокативні вислови, однак ці висловлювання не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони є оцінкою дій позивача і лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з огляду на використані мовно-стилістичні засоби, наведена вище спірна інформація має характер оціночних та особистих суб`єктивних суджень відповідача, який виступав у відеосюжетах, його особистому сприйнятті діяльності відомих діячів м. Києва, не містить однозначного твердження про факт вчинення позивачами конкретних правопорушень, відповідність дійсності та правдивість цієї інформації не може бути піддана перевірці, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги сторони позивача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта за результатами проведення лінгвістичної експертизи від 20 лютого 2022 року № 056/18, у якому експертом встановлено, що висловлювання: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив», «А те, що з 19-го по липень 21-го компанія ОСОБА_2 «Нідком» перемогла, увага, в 21 тендері на суму 565 мільйонів гривен.... По співпадінню дружина сина виграла тендерів на пів мільярда гривень» виражені у формі фактичних тверджень, а також те, що така інформація є негативною стосовно позивача ОСОБА_2 , відхиляються колегією суддів, оскільки наведені експертом висновки є суто лінгвістичними, а висловлювання не оцінювались експертом з урахуванням положень цивільного законодавства, якими регулюється захист честі, гідності та ділової репутації.

При цьому статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги сторони позивача про те, що позивачем долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження недостовірності поширеної відповідачем інформації: «Звісно, за ОСОБА_1 помічені і дрібніші гріхи, як от невідповідність у деклараціях чи те, що він задекларував на пів мільйона менше, ніж заробив», а саме: довідку про доходи від 22 вересня 2022 року № 09/030-52, лист Офісу Генерального прокурора від 07 лютого 2022 року № 25/3-230ВИХ-22, в якому зазначено про те, що не встановлено в Реєстрі кримінальних проваджень відомостей про притягнення ОСОБА_1 за статтями 366-2, 368 КК України до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого, не спростовують висновків суду, оскільки зі змісту зазначеної оспорюваної інформації вбачається, що вона не містить конкретних даних щодо оцінки дій ОСОБА_1 в контексті вчинення правопорушень або злочинних дій.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що поширена ОСОБА_3 в програмі ІНФОРМАЦІЯ_11 , відеозапис якої був опублікований ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу « YouTube » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на YouTube-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9» інформація: «І в момент, коли треба було приймати жорсткі рішення реально, наприклад, там підозра ОСОБА_1 125 тисяч доларів хабар в кабінеті», «Да, ну зараз ви подивитесь, там ви можете навіть не пригадати, ну крім ОСОБА_1, що був пійманий на хабарі, я ж кажу, ми його взнали після того, як його піймали на хабарі» є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 .

Зі змісту викладеної інформації убачається, що така інформація стосується конкретної особи (позивача ОСОБА_1 ), конкретних фактів (обвинувачення у взяті хабаря у сумі 125 000,00 доларів США) та подається як установлений факт.

Висловлювання відповідача щодо дій позивача є такими, що можуть бути перевірені на предмет їх правдивості, оскільки дії, про які заявляє ОСОБА_3 , підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення його слів щодо діяльності ОСОБА_1 до оціночних суджень чи критичних зауважень про його діяльність.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № № 484/2781/19-ц (провадження № 61-13499св20) зазначив: «Відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове розслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях.Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного».

У матеріалах справи міститься копія листа Служби безпеки України від 05 березня 2021 року № 51/12-1607, у якому підтверджено, що про підозру ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого злочину не повідомлялось, права та інтереси останнього у будь-який передбачений законом спосіб під час досудового розслідування не обмежуються, він не є стороною або учасником кримінального провадження № 0002294 від 30 жовтня 2019 року в розумінні норм діючого КПК України (т. 1 а. с. 64).

ОСОБА_3 у судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції не заперечував про обізнаність про оприлюднення позивачем цього листа до виступу відповідача в програмі ІНФОРМАЦІЯ_17 , опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи наведене, відповідач, будучи обізнаний про те, що ОСОБА_1 не перебуває у статусі підозрюваного, поширив інформацію про останнього у контексті його зв`язку зі злочином, чим порушив особисте немайнове право позивача.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 публічно звинуватив конкретну особу - позивача ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України, ця інформація подається як установлений факт, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, така інформаціє є недостовірною та подана у формі фактичного твердження, а тому підлягає спростуванню відповідачем.

Що стосується висловлювань відповідача: «…Треба було сказати, окей, перезапускаємо всю команду, заводимо нових» та «… До того навіть його не знали», то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ці вислови жодним чином не порушують права позивача, викладені у формі міркувань відповідача та не містять фактичних тверджень, отже, в цій частині висловлювань правомірно відмовив у вимогах позивача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його висловлювання стосувалися виключно діяльності ОСОБА_1 як публічної особи, а відповідно межа допустимої критики та обсяг поширеної інформації щодо нього є значно ширшим, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 , хоча і є публічною особою, яка потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував або виконує свої функції, проте поширена щодо позивача інформація стосується звинувачення у вчиненні злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що на веб-ресурсах у ряді ЗМІ було багато публікацій щодо проведення в кабінеті ОСОБА_1 обшуку, що останнього піймали на хабарі в розмірі 125 000,00 доларів США, що тому повідомлено про підозру тощо, то колегія суддів враховує, що за наявними в матеріалах справи публікаціями (т.2 а.с.130-144), вони датовані квітнем 2020 року, що також відображено й у висновку експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічного дослідження від 22 березня 2023 року №23/4 КТ-20, складеного судовим експертом Пономарьовим О.О., згідно з яким наведена в ньому інформація була опублікована у 2018 році, у 2019 році та у квітні 2020 року (т.3 а. с. 132-172), тобто, більше ніж за рік до виступу відповідача в програмі ІНФОРМАЦІЯ_17 , опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_4 , тоді як розповсюдження позивачем листа Служби безпеки України мало місце в березні 2021 року і станом на час поширення оспорюваної інформації відповідач був обізнаний з наведеною в цьому листі інформацією.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги адвоката Зеленюка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Шеїн К.О. в інтересах ОСОБА_3 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року залишенню без змін.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з положеньст.141 ЦПК України, відсутні підстави для відшкодування сторонам понесених ними судових витрат за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги адвоката Зеленюка Дмитра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Шеїн Ксенії Олександрівни в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 липня 2024 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С.М. Верланов

В. А.Нежура