УХВАЛА

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 484/2222/24

провадження № 61-9697ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, у складі судді Шикеря І. А., від 29 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження та постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним позбавлення права користування гаражем та визнання незаконним акту введення гаража в експлуатацію,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області, в якому просив визнати незаконними дії виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області щодо позбавлення його права користування гаражем та визнати незаконним акт введення в експлуатацію гаража № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 29 квітня 2024 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 червня 2024 року, у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

04 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 червня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, що підтверджено, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 03 червня 2021 року в справі № 2-1210/11, від 08 червня 2021 року в справі № 2-1207/2011.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.

За змістом ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 січня 2023 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області (справа № 484/421/23), в якому просив:

1) визнати позбавлення його Виконкомом Первомайської міської ради Миколаївської області права користування гаражем № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_2 незаконним;

2) визнати акт введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року, виданого ОСОБА_2 , незаконним, підробленим і таким, що не має ніякого відношення до гаражу;

3) визнати видане Первомайською міською радою на ім`я ОСОБА_2

03 грудня 1996 року свідоцтво про право власності на гараж № НОМЕР_1 в

АГК «Южний» незаконним.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 12 червня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

19 вересня 2023 року постановою Миколаївського апеляційного суду рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 12 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким:

- провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання акту введення гаражу в експлуатацію від 15 серпня 1996 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , незаконним, підробленим і що він до гаражу № НОМЕР_1 (НОМЕР_2) немає ніякого відношення та визнання виданого Первомайською міською радою на ім`я ОСОБА_2 03 грудня 1996 року свідоцтва про право власності на гараж № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в авто-гаражному кооперативі «Южний» незаконним закрито;

- в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання позбавлення його Первомайським міськвиконкомом Миколаївської області права користування законно збудованого гаражу № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 незаконним відмовлено.

Обґрунтовуючи вимоги у справі № 484/421/23, позивач зокрема, посилався на те, що 04 травня 1975 року він отримав дозвіл Первомайськкомунгоспу № 167 на будівництво гаражу № НОМЕР_2 (після перереєстрації номер гаражу став НОМЕР_1) на земельній ділянці в АДРЕСА_2 та план-схему на своє ім`я. Гараж був збудований у 1977 році. На той час гаражних кооперативів не існувало, акти введення гаражів в експлуатацію не складались. Приватизація гаражів, квартир не була передбачена законом. Рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області, справа № 2-1147 від 11 грудня 1979 року йому та його дружині визначено порядок користування збудованим гаражем, а саме, за ним визнано право користування гаражем, а за його дружиною, ОСОБА_3 - право користування підвалом під гаражем. ОСОБА_3 в 1987 році одружилась з ОСОБА_2 . У 1989 році ОСОБА_2 навмисно створював перешкоди, щоб його донька - ОСОБА_4 не могла покласти в гараж свої речі. Голова Авто-гаражного кооперативу «Южний» (далі - АГК «Южний») ОСОБА_5 порадив йому, щоб замість нього, його донька стала членом АГК «Южний» і тоді він в будь-який час зможе її захистити від ОСОБА_2 . Він та його донька написали відповідні заяви і з того часу ОСОБА_2 не створював ніяких перешкод в користуванні гаражем ОСОБА_4 . В квітні 2011 року йому стало відомо, що ОСОБА_2 на підставі рішення Первомайської міської ради № 213 від 14 серпня 1996 року «Про затвердження актів прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» отримав свідоцтво про право власності на спірний гараж від 03 грудня 1996 року. На його думку, ОСОБА_2 не мав будь-якого права на ведення гаражу в експлуатацію та жодних правових підстав для набуття права власності на спірний гараж не має. Оскільки тільки йому було надано дозвіл на проведення будівельних робіт, а відповідно і тим самим в свою чергу надано право на введення в експлуатацію побудованого ним спірного гаражу, тому рішення Первомайської міської ради Миколаївської області № 213

від 14 серпня 1996 року «Про затвердження актів прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» в частині затвердження акту прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту жителю м. Первомайська ОСОБА_2 на гараж в АГК «Южний» та в частині зобов`язання міського комітету житлово-комунального господарства видати свідоцтво на право власності на гараж в АГК «Южний» ОСОБА_2 є протиправним і повинно бути визнано незаконним ще й з тих підстав, що в акті здачі гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року і в рішенні Первомайського міськвиконкому № 213 від 14 серпня 1996 року відсутній номер гаражу.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 , обґрунтовуючи вимоги, посилався на те, що 14 травня 1975 року отримав дозвіл Первомайськкомунгоспу № 167 на будівництво гаражу № НОМЕР_2 (після перереєстрації номер гаражу став НОМЕР_1) на земельній ділянці в АДРЕСА_2 та план-схему. Гараж був збудований у 1977 році. На той час гаражних кооперативів не існувало, акти введення гаражів в експлуатацію не складалися, приватизація гаражів не була передбачена законом. Рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року у справі № 2-1147 йому та його дружині визначено порядок користування збудованим гаражем, а саме, за ним визнано право користування гаражем, а за його дружиною ОСОБА_3 - право користування підвалом під гаражем. ОСОБА_3 в 1987 році вийшла заміж за ОСОБА_2 , який в подальшому почав створювати перешкоди в користуванні гаражем. У 2011 році позивач дізнався, що чоловік його колишньої дружини ОСОБА_2 по підробленому акту введення вищезазначеного гаражу в експлуатацію від 15 серпня 1996 року, який затверджено рішенням Первомайської міської ради № 213 від 14 серпня 1996 року, зареєстрував право власності на гараж за собою. ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 спірний гараж не будував та пайові внески не здійснював, а тому складений 15 серпня 1996 року акт є незаконним.

Таким чином підстави позову у справі № 484/421/23 аналогічні позову, що поданий у квітні 2024 року у розглядуваній справі.

З огляду на те, що набрало законної сили рішення суду у справі

№ 484/421/23, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України, є таким, що відповідає вимогам цивільного процесуального закону.

Оскільки правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 2, 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 червня 2024 року у справі № 484/2222/24.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников