Справа №766/616/24
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 року ОСОБА_1 через Електронний Суд звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив розірвати зареєстрований 14.05.2022 року між сторонами шлюб. В обґрунтування позову вказав, що в літку 2023 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, від шлюбу у сторін є малолітня донька ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він з відповідачкою проживає окремо, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу не можливе.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2014 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

12.03.2024 року представником відповідачки подано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання вказала, що відповідачка з серпня 2022 року проживає у Німеччині, що було достеменно відомо позивачу, оскільки у нього є дозвіл на постійне проживання у Швейцарії, де він проживає майже рік. Сторони проживають за межами України, наприкінці 2023 року вирішили розірвати шлюб, з огляду на що між ними 15.11.2023 р. в суді по сімейних справах міста Ульм Німеччина було розпочато процес розірвання шлюбу, про існування якої позивачеві відомо. Враховуючи, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається саме на момент відкриття провадження у справі, а як було зазначено вище, аналогічний позов було подано до суду іншої держави до відкриття провадження у даній справі, Відповідачка вважає, що дана справа непідсудна суду України з підстав наявності в сімейному суді Німеччини справи № 5 F 1675/23 «Марданян Альони проти Кіщук Івана в розумінні закону про сім`ю (розлучення)» з 15.11.2023 року та відсутності на вказану дату судового рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

28.05.2024 року представником позивача через Електронний Суд подано заяву, у якій, зокрема вважав заяву представника відповідачки безпідставною, оскільки вона не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та підлягає залишенню без розгляду.

29.05.2024 року та 28.06.2024 року представником відповідачки подано клопотання про долучення до матеріалів справи судового повідомлення від Земельного Суду м. Ульм у справах сім`ї.

В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутність.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Із змісту позову вбачається, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Відповідачка ОСОБА_2 проживає на території Німеччини.

Отже, справа є справою з іноземним елементом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Пунктом 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом" від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13, передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Згідно з положеннями статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Виходячи з положень Закону України "Про міжнародне приватне право", припинення шлюбу з іноземним громадянином здійснюється відповідно до наступних положень: спільного особистого закону подружжя права держави, громадянами якої вони є; права держави, в якій подружжя постійно проживало; права, з яким обидва подружжя мають тісний зв`язок. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя.

Відповідно до пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України та якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Положеннями статей 60, 63 Закону № 2709-IV встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено частиною другою статті 75 Закону № 2709-IV, а також пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України (принцип lis alibi pendens)

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні окружного суду міста Ульм суду у справах сім`ї знаходиться справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Згідно довідки від 28.03.2024 р. ОСОБА_6 27.03.2024 р. було вручено документи з приводу розлучення. Враховуючи, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається саме на момент відкриття провадження у справі, аналогічний позов про розірвання шлюбу було подано відповідачкою ОСОБА_2 до суду іншої держави до відкриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що дана справа непідсудна суду України з підстав наявності в сімейному суді Німеччини справи № 5 F 1675/23 «Марданян Альони проти Кіщук Івана в розумінні закону про сім`ю (розлучення)» з 15.11.2023 року та відсутності на вказану дату судового рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, Законом України "Про міжнародне приватне право", суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус