УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2024 року м. Мукачево Справа №303/4597/24

2-о/303/241/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Чухайло К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2

заінтересовані особи: (1) Великолучківська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області;

(2) ОСОБА_3

про встановлення факту постійного догляду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 в порядку окремого провадження, просить суд встановити юридичний факт відносно того, що він є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за своїм дядьком ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду та залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд констатує наступне.

У переданій на розгляду суду заяві ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок захворювання його дядько ОСОБА_3 є особою з інвалідністю другої групи (безтерміново). За доводами заявника, його дядько не здатен до самообслуговування, оскільки інших членів сім`ї та родичів в нього немає, заявник є єдиною особою, яка піклується про нього. Встановлення означеного юридичного факту заявнику потрібне «для можливості офіційного підтвердження такого догляду в державних органах у зв`язку з воєнним станом, який оголошений в Україні з 24.02.2022 року».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 дійсно є особою з інвалідністю другої групи (безтерміново) (довідка МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.06.2015 (а.с.11).

Заявник є племінником ОСОБА_3 по материній лінії. Їх родинний зв`язок підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження та укладення шлюбу (а.с.8, 13, 14, 19, 48, 49), довідкою Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Великолучківської сільської ради від 23.05.2024 №194/13-20 (а.с. 20), актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.46).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-23).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов жителя, складеного Зняцівським старостинським округом Великолучківської сільської ради від 23.05.2024 №52/15-12, матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_3 є важкими, він потребує постійного стороннього догляду, з ним проживає разом племінник ОСОБА_1 , інші зареєстровані особи не поживають більше 10 років. Зазначеним актом роз`яснено, що встановлення факту відсутності інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати догляд за ОСОБА_3 не належить до компетенції органу місцевого самоврядування, а тому ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення означеного факту. В свою чергу, Зняцівський старостинський округ Великолучківської сільської ради не заперечує проти задоволення відповідної заяви (а.с. 46).

Аналізуючи фактичні обставини справи на предмет їх відповідності положенням законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, однак не є вичерпним.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21.

Таким чином, встановлення фактів, що мають юридичне значення: може відбуватися в позасудовому і судовому порядку.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).

Судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особами, що його потребують, зокрема, Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року№859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Зокрема, як вбачається зі змісту пункту 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги», отримувачами соціальних послуг є особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги, а надавачами соціальних послуг, відповідно до пунктів 6 та 14 частини першої ст. 1 наведеного Закону є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» до уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать:

1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення;

2) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації;

3) виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до положень частини четвертої статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» до повноважень, в тому числі, рад об`єднаних територіальних громад належать, серед іншого, визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах, у тому числі із залученням надавачів соціальних послуг недержавного сектору, оприлюднення відповідних результатів; інформування населення про перелік соціальних послуг, їх зміст і порядок надання у формі, доступній для сприйняття особами з будь-яким видом порушення здоров`я; здійснення заходів для виявлення вразливих груп населення та осіб/сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах; ) забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо), та/або на умовах договору з уповноваженими органами, передбаченими пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті; забезпечення ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг на місцевому рівні.

Згідно із частиною шостою статті 15 Закону України «Про соціальні послуги» формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг - фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру (пункти 32, 35, 36, 41).

Таким чином, для засвідчення відповідного статусу, надавач послуг ( ОСОБА_1 ) та отримувач соціальних послуг ( ОСОБА_3 ) можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Відповідно до відомостей Порталу Дія, довідка про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), яка є особою з інвалідністю, видається протягом 30 днів безкоштовно на підставі індивідуального рішення органу місцевого самоврядування в межах території. Видача такої довідки здійснюється виконавчими органами селищних міських рад на підставі заяви, поданої особисто або через представника шляхом відправлення документів поштою (рекомендованим листом). Для отримання послуги необхідно також надати паспорти зареєстрованих у житловому будинку осіб та документ, що посвідчує статус інвалідності.

Таким чином, для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю. За таких обставин, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, для отримання відповідного статусу надавач та отримувач соціальних послуг включаються до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Таким чином, законодавством визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, про встановлення якого просить заявник, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 05.06.2024 по справі № 283/1199/23.

У зазначеній постанові суд касаційної інстанції, серед іншого, також виснував, що доводи про те, що лише в судовому порядку може бути підтверджено факт того, що скаржник є єдиним надавачем соціальної послуги його родичам та відсутні інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, спростовуються встановленим чинним законодавством порядком надання соціальних послуг, який допускає відмову у наданні соціальної послуги у випадку, якщо встановлено відсутність потреби у соціальній послузі.

Також Верховний Суд зазначив, що законодавець аналогічним чином унормував позасудовий порядок встановлення факту здійснення особою постійного догляду у чинному законодавстві про мобілізаційну підготовку та порядок мобілізації.

Відповідно до пункту 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

Таким чином, у місцевому органі виконавчої влади передбачено створення комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), яка, з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки матеріалів, складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані заявником докази не свідчать, що він використав позасудовий порядок встановлення факту того, що він є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за хворим дядьком ОСОБА_3 . Матеріали справи не містять відомостей, що заявник як надавач соціальних послуг звертався із заявою до компетентних органів, був включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг або отримав відповідну відмову.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній. Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, враховуючи, що законом визначений позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з вищезазначеним, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.255, 293,315,353 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Провадження в справі за заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Великолучківська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного догляду - закрити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4. Ухвала суду складена та підписана 04.07.2024.

Суддя В.В. Кость