Справа № 305/1207/24
Провадження по справі 2/305/500/24
РІШЕННЯ
10.07.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Вербещука В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
ОСОБА_1 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_6 від 21.05.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.
Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.
Відповідач, ОСОБА_3 , бувналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 21.05.2024, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідачем у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 05 червня 2005 року у виконавчому комітеті Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №12.
Заочним рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.10.2007 у цивільній справі №2-737/2007, шлюб між сторонами було розірвано. Дитину, сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишено на вихованні матері ОСОБА_8 .
Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , являються батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2006 року.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років.
Судом встановлено, що на час подання позовної заяви, син сторін, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг повноліття та навчається на І-му курсі юридичного факультету, денної, контрактної форми навчання у Державному вищому навчальному закладі "Ужгородський національний університет", що стверджується довідкою №587 виданою 05.03.2024 заступником декана юридичного факультету ОСОБА_9 , та договором про навчання №6.262-23/22-9 від 18 серпня 2023 року.
Довідкою заступника сільського голови Богданської сільської ради, М. Гав`юка №207 від 01.03.2024 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.03.2024 стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю мамою, позивачкою по справі - ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років.
Поряд з цим, статтею 198 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до положень ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Підставою виникнення обов`язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв`язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.
Аналогічне роз`яснюється п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, згідно якої обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба, у зв`язку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналізуючи вищевказані правові норми та обставини на які посилається позивач, суд, приходить до висновку, щощо на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються саме главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати саме аліментів.
При цьому, у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, застосовуються правила ст.199 СК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-1296цс15.
У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачка надала суду докази того, що повналітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається на І-му курсі юридичного факультету, денної, контрактної форми навчання у Державному вищому навчальному закладі "Ужгородський національний університет" та відповідно потребує матеріальної допомоги від батьків.
Позивачка в обгрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, оскільки являється праццездатною особою.
Відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано.
З огляду на викладене, враховуючи інтереси повнолітньої дитини, ОСОБА_5 , його матеріальне благополуччя, прагнення здобути освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, який жодних доказів про свій матеріальний стан суду не надав, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Аліменти на утримання дитини, згідно ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 07 травня 2024 року.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач, ОСОБА_2 при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.
В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Стягувати із громадянина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який продовжує навчання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 07 травня 2024 року до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_2 .
Відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк