Справа № 694/1817/24 Провадження №6/694/34/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

18.07.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.

при секретарі судового засідання Блискавці А.С.,

розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецького Максима Михайловича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач: Держава в особі Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»,

в с т а н о в и в:

До суду 17 липня 2024 року надійшло подання головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецького Максима Михайловича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач: Держава в особі Національної акціонерної компанії «Украгролізинг».

Державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу-боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї наказом Господарського суду Черкаської області про примусове виконання постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.02.2010 та стягнення боргу в сумі 234 815,72 грн, пені в сумі 26 629,04 грн, 3% річних в сумі 7 893,67 грн, витрат в сумі 35 222,36 грн, а всього на суму 304 560,79 грн.

В судове засідання головний державний виконавець Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецький Максим Михайлович не з`явився, про розгляд подання повідомлений в установленому законом порядку, у поданні просив справу розглядати без його участі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали подання, з урахуванням принципу належності та достатності доказів, суд вважає, що вимоги подання не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця та доданих матеріалів, на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження 18698465 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області про примусове виконання постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.02.2010 та стягнення з ОСОБА_1 (далі також - боржник), ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , боргу в сумі 234 815,72 грн, пені в сумі 26 629,04 грн, 3% річних в сумі 7 893,67 грн, витрат в сумі 35 222,36 грн, а всього на суму 304 560,79 грн.

Відповідно до статей 3,4,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем 16.04.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність на неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем встановлено, що відповідно до інформації, наданої на запити, органами МВС України повідомлено, що за боржником зареєстровано причіп-рефрежиратор Е, марки ORLICAN 1312 номер шасі НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , свідоцтво від 16.03.2006 №041394, сірого кольору, маса 13000 кг.

Також виконавцем встановлено, що боржнику на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

На запит виконавця Державною прикордонною службою України 09.07.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон України, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 .

Постановою головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецького Максима Михайловича від 09.07.2024 у виконавчому провадженні 18698465 оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 , а саме: причіп-рефрежиратор Е, марки ORLICAN 1312 номер шасі НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , свідоцтво від 16.03.2006 №041394, сірого кольору, маса 13000 кг.

Доказів того, що будь-які дії відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» вчинялися стосовно іншого відомого майна боржника суду не надано.

Державний виконавець зазначає, що по даний час судове рішення боржником не виконано, будь-яких дій з виконання не вчинено.

Водночас, виходячи із встановлених даних, суд приходить до висновку, що у власності боржника наявне нерухоме та рухоме майно, стосовно якого державний виконавець може вчинити дії, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, суду не надано відомостей про те, чи вчинялися державним виконавцем будь-які дії стосовно накладення арешту та реалізації такого майна для забезпечення виконання судового рішення. Окрім того не надано відомостей щодо наявності або відсутності у боржника будь-яких доходів, банківських рахунків, сплати податків та зборів в дохід держави, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити повноту та вичерпність дій державного виконавця у пошуку таких відомостей, та дійти однозначного висновку про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Окрім того, востаннє державним виконавцем (27.06.2024 та 09.07.2024) за адресою боржника направлялися виклики щодо явки для надання пояснень про причини невиконання судового рішення. Зазначено, що ОСОБА_1 за викликами не з`являється.

Разом з тим, суду не надано підтверджень отримання ОСОБА_1 зазначених викликів.

Пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 № 261/2008 та відповідно до змісту спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 на виконання даного Указу, з приводу врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобов`язання - наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, і питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Відповідно до положень частини третьої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається вмотивованих доводів, що вирішення питання про тимчасове обмеження боржникові виїзду за межі України сприятиме виконанню зобов`язання.

Під час розгляду подання суд лише переконався у тому, що здійснені державним виконавцем заходи щодо виконання судового рішення є недостатніми та неефективними, у зв`язку з чим, подання не можна вважати обґрунтованим, підстави для його задоволення наразі відсутні.

При цьому суд зазначає, що відмова у задоволенні подання не позбавляє права на повторне звернення державного виконавця до суду.

Керуючись статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, Звенигородський районний суд Черкаської області,

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецького Максима Михайловича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач: Держава в особі Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її складення.

Суддя О.Ю. Смовж