Дата документу 10.07.2024
Справа № 501/2453/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить:

- зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, належних ОСОБА_1 , розміщених на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в АТ «Державний ощадний банк України»;

- зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу №501/3104/22, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 13.01.2023, Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №70960430 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за користування послугами з водопостачання та водовідведення в розмірі 18289,14 грн. та судових витрат в розмірі 248,10 грн. Стягнення проводиться за період з 28.10.2019 до 28.10.2022.

З метою забезпечення виконань рішень суду, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постановами державних виконавців Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешти на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих боржнику ОСОБА_1 , в установах банків, в тому числі на тих, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Даний арешт також накладений в тому числі на рахунках в банку АТ «Державний ощадний банк України».

Не погоджуючись із вказаним, скаржник звернувся із заявою до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у відповіді на яку зазначено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №70960430 з примусового виконання вищевказаного судового наказу, однак 30.11.2023 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Таким чином, станом на 07.05.2024 на виконанні у Відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження про стягнення грошових коштів з громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Зважаючи на викладене, скаржник просить суд визнати протиправною бездіяльність Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язати винести постанову про зняття арешту з належних йому грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Постановою головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. про арешт коштів боржника від 21.09.2023, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Постановою головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шульгіної Л.А. від 30.11.2023 судовий наказ №501/3104/22, виданий Іллічівським міським судом Одеської області від 13.01.2023, повернено стягувачу, на підставі ч.1 ст.37 Закону.

Згідно з положеннями статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.15 Закону України передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності тощо.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення (п. 58 постанови Верховного Суду в цивільній справі за № 756/8815/20).

Відповідно до ч.1, 2 ст.70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до п. 66 постанови Верховного Суду в цивільній справі за № 756/8815/20 накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

У роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Таким чином, накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя, у зв`язку з чим державний виконавець має винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, належних ОСОБА_1 на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в АТ «Державний ощадний банк України».

Оцінивши надані докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що скаргу слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, належних ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , розміщених на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в АТ «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя