Номер провадження: 22-ц/813/4887/24
Справа № 522/2098/14-ц
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/2098/14-ц

Номер провадження: 22-ц/813/4887/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

- заявник Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

- заінтересовані особи 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, діючої від імені Акціонерного товариства «УкрСиббанк», на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Науменка А.В. 01 березня 2024 року, про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, повний текст ухвали складений 05 березня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст заяви

У жовтні 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа поважними та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/2098/14-ц, відносно боржника ОСОБА_2 , виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Заява АТ «УкрСиббанк» обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2007 р. у розмірі 98 733,97 долара США. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати з кожного по 1 827,00 грн..

28.04.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи.

Постановою Київського ВДВС М. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 23.02.2017 р. виконавчі листи були повернуті до суду, який їх видав.

04.05.207 р. апеляційний суд Одеської області ухвалив відхилити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 р. залишено без змін.

17.05.2017 р. Банк звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів. 08.07.2017 р. було видано два виконавчих листа відносно ОСОБА_1

08.11.207 р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним.

15.11.2017 р. Банк повторно звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів щодо ОСОБА_2 .. Виконавчі листи на адресу Банку не надійшли.

29.12.2021 р. Банк знову звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів, виконавчі листи не надійшли.

24.02.2022 р. в Україні було оголошено воєнний стан, який діє і до часу звернення Банком до суду із даною заявою. Протягом всього цього часу суд не направив Банку виконавчі листи.

07.06.2023 р. Банк знову звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів. 09.06.2023 р., з пропуском строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, вони були видані представнику Банку.

Банк вважає, що через форс-мажорні обставини ним було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до державної виконавчої служби (Т. 2, а. с. 101 104).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не сприяв виконанню судового рішення. Не контролював його виконання, не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду. Об`єктивні перешкоди для отримання виконавчого документу судом не встановлені. Посилання Банку на те, що судом не було видано виконавчі листи, а отже стягувач не мав можливості звернути їх до виконання, судом сприйнято критично, саме через значний строк бездіяльності стягувача, який не вчиняв достатньо дій для отримання виконавчих листів. Відсутність будь-яких дій зі сторони стягувача протягом чотирьох років на отримання виконавчих листів, як на думку суду, свідчить про відсутність інтересу зі сторони стягувача до виконання рішення в частині стягнення з поручителя - ОСОБА_2 (Т. 2, а. с. 173 175).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що заявник неодноразово звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів, проте останні були видані лише 09.06.2023 року з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вказані обставини стали перешкодою своєчасно подати виконавчі листи для здійснення примусового виконання рішення суду (Т. 2, а. с. 180 185).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, діючої від імені Акціонерного товариства «УкрСиббанк», на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2024 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.04.2024 року закінчено підготовку справи до розгляду, призначено справу до розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Як встановлено матеріалами справи, 08.04.2015 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі № 522/2098/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () загальної суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2007 р. у розмірі 98 733,97 долара США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2014 р. становить 789 180,64 (сімсот вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят) грн. 64 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк () судові витрати у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімдесят двадцять сім) грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк () судові витрати у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімдесят двадцять сім) грн.. (Т. 1, а. с. 115 117).

10.04.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів у справі (Т. 1, а. с. 121).

28.04.2015 року Приморським судом видано виконавчі листи по вказаній справі, про що свідчить відмітка на заяві про видачу виконавчих листів (Т. 1, а. с. 121).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.02.2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року (Т. 1, а. с. 161).

20.02.2017 року на адресу Київського ВДВС м. Одеси було направлено ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.02.2017 року про відкриття апеляційного провадження (Т. 1, а. с. 166).

22.02.2017 року листом від Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було повернуто виконавчі листи №522/2098/14 від 28.04.2015 року, видані Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 201 204).

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 23.02.2017 року виконавчий лист №522/2098/14 виданий 28.04.2015 року відносно ОСОБА_2 повернуто до суду що його видав (Т. 1, а. с. 250).

23.02.2017 року листом від Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було повернуто виконавчі листи №522/2098/14 від 28.04.2015 року, видані Приморським районним судом м. Одеси Кульчицької О.А. (Т. 1, а. с. 249 251, 253 254).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 року відхиллено апеляційну скаргу ОСОБА_2 .. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року залишено без змін (Т. 1, а. с. 195 198).

17.05.2017 року від представника АТ «Укрсиббанк» до суду направлено до Приморського суду м. Одеси заяву про видачу виконавчих листів (Т. 1, а. с. 234).

07.08.2017 року Приморським судом м. Одеси видано виконавчі листи відносно ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 234).

21.11.2017 року до суду надійшла заява від ПАТ «УкрСиббанк» про видачу виконавчого листа відносно ОСОБА_2 та копії рішення суду (Т. 2, а. с. 13).

В подальшому, а саме 05.01.2022 року та 07.06.2023 року ПАТ «УкрСиббанк» двічі звертався до Приморського районного суду м. Одеси із заявами про видачу виконавчого листа відносно ОСОБА_2 та копії рішення суду (Т. 2, а. с. 61, 79 - 80).

09.06.2023 року представник банку отримав виконавчі листи відносно ОСОБА_2 (Т. 2, а. с. 79).

Колегія суддів звертає увагу, що АТ «УкрСиббанк» неодноразово зверталось до суду із заявами про видачу виконавчих листів по справі відносно ОСОБА_2 ..

Відповідно до Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (діюча на час подання заяви) виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції. У разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому під підпис, в іншому випадку виконавчий лист разом із супровідним листом надсилається стягувачу рекомендованим поштовим відправленням. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом із конвертом приєднується до справи. У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист.

В матеріалах справи відсутні дані про отримання представником стягувача виконавчих листів стосовно ОСОБА_2 по вказаній заяві. Також в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про отримання чи неотримання зазначених виконавчих листів стягувачем поштою.

Виконавчий лист було отримано лише - 09.06.2023 року, тобто після закінчення строку на його звернення до примусового виконання.

Колегія суддів вважає, що неодноразові звернення АТ «УкрСиббанк» до суду із заявами про видачу виконавчого листа свідчать про те, що не з вини Банку було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що у АТ «УкрСиббанк» були об`єктивні причини, з яких останній не мав можливості своєчасно пред`явити виконавчий лист до виконання, а тому строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно поновити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги

адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, діючої від імені Акціонерного товариства «УкрСиббанк», є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, діючої від імені Акціонерного товариства «УкрСиббанк», задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2024 року про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №522/2098/14-ц, відносно боржника ОСОБА_2 , виданих Приморським районним судом м. Одеса.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 09 липня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе