Справа № 307/2547/24
Провадження № 2/307/607/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 липня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання якої зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , про розподіл спільного майна,

встановила:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кохман М.В. 21 червня 2024 року від імені позивача пред`явила до ОСОБА_2 позов про поділ спільного майна подружжя, а саме: по частині житлового будинку АДРЕСА_3 та частині земельної ділянки, площею 0,9 га, кадастровий номер :05:001:0110, що розташована за цією ж адресою, позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 .

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за такий обов`язок покладається на позивача.

Щодо визначення вартості нерухомого майна то дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Однак, всупереч вимог п. 3) ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не визначено ціну позову та до позову не додано документів на підтвердження дійсної вартості житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом спору і відносяться до вимог майнового характеру.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення сплати судового збору, представник позивача зазначила, що позивач звернувся із заявою про проведення земельної та судово-будівельної експертизи на предмет вартості та розподілу спірного житлового будинку та земельної ділянки до Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ.

Разом з тим, до позову не надано жодних доказів такого звернення позивача з відповідною заявою.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто серед підстав з яких суд може відстрочити сплату судвого збору відсутня підстава для його відстрочення як необхідність проведення судової експертизи для отримання інформації про вартість майна.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем у клопотанні обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Відповідно до п. 9) ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить, зокрема, фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Крім цього, визначення ціни позову є обов`язком позивача.

У той час суд повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Оскільки, позовна заява та інші документи не містять об`єктивної інформації про вартість спірного майна (орієнтовної ціни позову), суд позбавлений можливості визначити ціну позову та, відповідно, точний розмір судового збору про поділ спільного майна подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 176 ЦПК України, абзацу 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно з п. п.1 п. 1) ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 грн.).

У разі, якщо позивач не зможе визначити ціну позову самостійно, вона буде визначена судом у розмірі максимальної ставки судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру фізичною особою.

Відтак, керуючись ч. 4 ст. 134 та ч. 2 ст. 176 ЦПК України, слід попередньо визначити суму судового збору, яку має сплатити позивач на рівні максимального судового збору за вимогою майнового характеру, тобто у розмірі 15 140 грн.

Таким чином, позивачу необхідно у позовній заяві зазначити ціну позову, яка визначається дійсною вартістю нерухомого майна; докази на підтвердження ціни позову (висновок суб`єкта оціночної діяльності) та доплатити судовий збір, враховуючи сплачений позивачем 05 червня 2024 року судовий збір у розмірі 2 423,20 грн.

Судовий збір повинен бути сплачений за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Закарпатській області/Тячівська тг /22030101, ; рахунок отримувача: UA0007373; банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 3 ст. 185 цього Кодексу якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 185, 258 - 261 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна залишити без руху, про що повідомити позивача та його представника ОСОБА_3 встановити позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків заяви.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що у випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і їй повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Л.Р.Сас