Провадження № 2/686/1170/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Чевилюк З.А.

при секретарі Козубович А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в порядку

ст. 247 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено угоду №7 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн., з встановленим строком користування 21 день, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

05.09.2022р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальникамиТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», на підставі договору № 556/ФК-22. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 44913,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10200 грн., заборгованість за відсотками 34 713,30 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд у спрощеному порядку.

Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник подав письмове заперечення щодо позову та просив здійснити розгляд за відсутності, в позові відмовити.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ст.81 ЦПК).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.(ст.83 ЦПК).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.(ст.95 ЦПК)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановленіЗаконом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

30.08.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено угоду №7 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн., з встановленим строком користування 21 днів, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

05.09.2022р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальникамиТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» , на підставі договору № 556/ФК-22. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 44913,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10200 грн., заборгованість за відсотками 34 713,30 грн.

Факт надання кредитних коштів не підтверджено позивачем, виписку по рахунку не представлено. Наданий суду розрахунок заборгованості є одностороннім документом, що не відображає об`єктивно розмір заборгованості при відсутності доказів на підтвердження видачі кредиту.

Недоведеність позивачем видачі кредиту обмежує суд у праві стягнення відсотків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог та підставності пред`явленого позову належними та допустимими доказами.

Керуючисьст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265ЦПК, ст.ст.526,1048,1049, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 44913,30 грн. та судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 9 липня 2024 року.

Суддя З.А.Чевилюк