Справа № 709/654/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Романової О.Г.;

за участі секретаря судового засідання - Данілової О.С.;

представника заявника - Клименка В.М. ;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Клименка В`ячеслава Миколайовича, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю та перебування на утриманні, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Клименко В`ячеслав Миколайович звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю та перебування на утриманні, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, заявниця просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та загиблого ОСОБА_7 в період часу з 01 червня 2017 року по 29 серпня 2022 року, а також встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка ОСОБА_7 .

Метою звернення заявниці до суду із даною заявою було вказано необхідність встановлення факту для оформлення одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року).

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Згідно з ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію про осіб, які зверталися із заявами про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» після загибелі ОСОБА_7 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1/686 від

28 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами для виплати одноразової грошової допомоги передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України

№ 168 від 28 лютого 2022 року після смерті ОСОБА_7 зверталися: мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 , цивільна дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_5 .

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 червня 2024 року залучено у даній справі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_2

21 червня 2024 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвоката Солода В.М. надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, яке мотивовано наступним.

Так, враховуючи мету, з якою заявниця звернулася до суду із встановленням вищевказаних юридичних фактів, а також те, що на отримання грошової допомоги передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року претендують ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вже навіть отримали частину такої грошової допомоги, у заявниці та вищевказаних заінтересованих осіб виникає спір про право.

Таким чином, у зв`язку із виникненням спору про право, із встановлення юридичних фактів необхідно звертатися до суду в рамках позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 315 ЦПК України, представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Солод В.М. просив суд заяву представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Клименка В.М., заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю та перебування на утриманні залишити без розгляду.

У судовому засіданні представник заявника Клименко В.М. при розгляді клопотання представника заінтересованої особи Солода В.М. про залишення заяви без розгляду покладався на розсуд суду.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник Солод В.М. не з`явилися, останній у клопотання про залишення заяви без розгляду просив суд проводити судове засідання за їх відсутності.

У судове засідання представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направили, причини неявки суду не відомі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Метою звернення заявниці із даною заявою є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання одноразової грошової допомоги передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі

№ 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі

№ 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі

№ 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі

№ 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого

2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, враховуючи, що одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками між всіма особами, які мають на це право, у даному випадку це і ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , а також те, що представником ОСОБА_3 - адвокатом Солодом В.М. заявлено клопотання про залишення заяви без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, зважаючи на те, що відповідне рішення суду потягне зміну розміру частки виплат заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тобто за результатами судового розгляду будуть вирішені права інших заінтересованих осіб, суд приходить до висновку, що між сторонами виникає спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 259-261, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвоката Солода В.М. про залишення заяви без розгляду - задовольнити.

Заяву представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Клименка В`ячеслава Миколайовича, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю та перебування на утриманні - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовом в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2024 року.

Суддя О.Г. Романова