ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/128/24

провадження № 22-ц/4809/773/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Головань А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

заявник - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 29.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог

16.01.2024 Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 1309,35 грн.

18.01.2024 Знам`янським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ №2-н/389/12/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1309,35 грн та судового збору в сумі 302,80 грн.

27.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу з підстав порушення судом принципів гласності й відкритості, змагальності та рівності учасників, справедливості судового процесу.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

29.02.2024 ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н/389/12/24, виданого 18.01.2024 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, повернуто заявнику без розгляду.

Судове рішення обґрунтовано тим, що в порушення припису п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 не долучив документ, що підтверджує сплату ним судового збору у встановленому законом розмірі або доказів звільнення від його сплати з підстав, передбачених Законом України «Про судовий збір».

З урахуванням норми ч. 6 ст. 170 ЦПК місцевий суд дійшов висновку, що подана заява про скасування судового наказу неналежно оформлена, а тому підлягає поверненню без розгляду.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

13.03.2024 ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 та судовий наказ, виданий Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області № 2-н/389/12/24.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення (судовий наказ та ухвала суду) є незаконними та такими, що підлягають скасуванню через порушення судом норм матеріального та процесуального права, принципів цивільного судочинства, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення права апелянта на справедливий суд, унеможливило реалізацію ним права на захист своїх прав, свобод чи інтересів в суді. На його думку, суд мав розглядати заяву ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», у судовому засіданні, суд порушив норми ЦПК України щодо заочного розгляду справи.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції

01.04.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження судового наказу №2-н/389/12/24, виданого 18.01.2024 Знам`янським районним судом Кіровоградської області, за заявою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Крім того, 01.04.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 залишено без руху та запропоновано апелянту усунути її недоліки - сплатити судовий збір.

22.04.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті доповнень до поданої апеляційної скарги на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 та повернуто їх заявнику.

22.04.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.02.2024.

01.05.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду справу призначено до розгляду на 30.05.2024 о 12:30.

30.05.2024 у зв`язку з відсутністю визначеного автоматизованою системою документообігу суду складу суду, розгляду судової справи відкладено на 13.06.2024 о 12:00.

5. Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відзивів на апеляційну скаргу у визначений судом строк від Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до апеляційного суду не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

6. Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні 13.06.2024

ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та надав усні пояснення.

Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», повідомлене 04.06.2024 належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 06., але явку свого представника до суду апеляційної інстанції у призначений час не забезпечило.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

7. Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

16.01.2024 Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», звернулося до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 1309,35 грн (а. с. 1 - 15).

18.01.2024 Знам`янський районний суд Кіровоградської області видав судовий наказ №2-н/389/12/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», в особі виробничого структурного підрозділу Знам`янське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград», заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1309,35 грн та судового збору в сумі 302,80 грн (а. с. 19).

27.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу з підстав порушення судом принципів гласності й відкритості, змагальності та рівності учасників, справедливості судового процесу (а. с. 24 - 25).

8. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

9. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н/389/12/24, виданого 18.01.2024 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області без розгляду, місцевий суд виходив з того, що до поданої заяви не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі або доказів звільнення від його сплати на підставі закону, тобто заява є неналежно оформленою.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки ґрунтується на правильно встановлених судом фактах та відповідає змісту норм Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц вказано, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Процесуальні питання видачі судового наказу та його скасування врегульовано ст. ст. 160-173 Розділу ІІ ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що регулюють наказне провадження у цивільних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 2 - 4 ст. 170 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми заяви про скасування судового наказу та інформації, яку має містити заява.

Крім того, за приписом п. 1 ч. 5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону).

Судовий збір справляється у тому числі за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 42 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заяву про скасування судового наказу ОСОБА_1 подав 27.02.2024.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2024 складає 3028 грн.

Таким чином, станом на 27.02.204 (час подання заяви про скасування судового наказу) розмір судового збору за подання такої заяви складав 151,40 грн.

Частиною 6 ст. 170 ЦПК України встановлено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Місцевий суд правильно встановив, що до поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі або доказів звільнення від його сплати на підставі Закону, таким чином вказана заява не відповідає вимогам п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу учасників процесу, що порядок здійснення наказного провадження має автономне регулювання нормами Розділу ІІ ЦПК України, які не містять на кшталт ст. 185 ЦПК України. Тож, суд першої інстанції не мав підстав для залишення поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу без руху з наданням йому часу для виправлення її недоліків.

З огляду на це суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом права на справедливий суд, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та обмеження доступу до суду не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, п. 22).

Водночас за висновком Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20.02.2014, п. 111).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права боржника на повторне звернення до суду із заявою, яка оформлена відповідно до вимог ст. 170 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, які безпосередньо стосуються розгляду судом заяви про видачу судового наказу, апеляційний суд не оцінює так, як раніше постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження судового наказу №2-н/389/12/24.

10. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги заявника не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, та зводяться виключно до незгоди заявника з таким висновком суду.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 20.06.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко