Справа № 243/2073/24
Провадження № 2/243/802/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернуласяОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Селидівського фміського суду Донецької області від 13.10.2021, справа

№ 242/5134/21 встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецька, громадянки України, яка

померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, місце

смерті: Донецька область, м. Донецьк.

На підставі зазначеного рішення суду, було проведено державну реєстрацію смерті,

про що 15.11.2021 складено відповідний актовий запис № 465 та видане свідоцтво про смерть матері позивача серії НОМЕР_1 . 16 листопада 2021 року на підставі звернення позивача, Перша донецька міська державна

нотаріальна контора відкрила спадкову справу, про що було надано витяг №

67313132. 25 січня 2022 року Перша донецька міська державна нотаріальна контора видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМ 393320. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі

84618,09 грн., які належали померлій на підставі довідки, виданої 06.12.2021 за № 0500-1509-6/119072 Відділом обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління

обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області. 23 лютого 2022 року позивач надала заяву про виплату недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_3

засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України, рішення по заяві відповідачем було прийнято лише 07.09.2022. З цього часу позивач частково отримала кошти, а саме: в листопаді 2022 року в розмірі

530,00 грн., у грудні 2022 року - 2,18 грн., у липні 2023 року 557,32 грн., у вересні

2023 року 2093,00 грн., у жовтні 2023 1299,42 грн. та 3,53 грн., у листопаді 2023

року 4,10 грн., у грудні 2023 року 0,60 грн. Загальна сплачена сума становить 4490,15

грн. Для з`ясування обставин, з якої дати припинено виплати пенсії матері позивача та які

суми не отримані, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області на що отримала відповідь від 11.12.2107/Ф-02/8-0500/23, в якій було повідомлено, що померла ОСОБА_3 за життя перебувала на

області в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької

області як внутрішньо переміщена особа і останнє нарахування пенсії відбулося в

березні 2017 року.

Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014

№ 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з

01.04.2017. ОСОБА_3 за життя не зверталась за поновленням

виплати пенсії і пенсія після березня 2017 року не нараховувалась та не

виплачувалась. На підставі заяви позивача від 23.02.2022 № 1368, з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058, останній нарахована недоотримана пенсія за померлу ОСОБА_3 за період з 22.02.2019 по 31.07.2021, що складає 78417,38 грн., та виплачується в межах

бюджетних призначень. Станом на 01.12.2023 залишок боргу складає 74459,96 грн. Отримавши дану відповідь від відповідача, позивачу стало зрозумілим, що відповідачем не було надано нотаріусу повної інформації про періоди та суми недоотриманої пенсії її матері ОСОБА_3 при житті, тому 20.12.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою, яка зареєстрована за № 1889, щодо

виплати їй суми недоотриманої пенсії в повному обсязі, без будь-яких

часових обмежень в якій зокрема зауважила, що

відповідач надав інформацію про те, що до складу спадщини увійшли суми

недоотриманої пенсії лише за період з 22.02.2019 по 31.07.2021, та повідомила відповідачу, що фактично її позбавили спадщини на недоотриману пенсію її матері за період з 01.04.2017 по 22.02.2019. Позивач в своїй заяві просила відповідача нарахувати та виплатити їй в порядку спадкування за законом

ненараховану та недоотриману пенсію за період з 01.04.2017 по 22.02.2019, яка

належала її матері ОСОБА_3 , а також надіслати їй розрахунок пенсії ОСОБА_3 за період з 01.04.2017 по 22.02.2019 та надала відповідачу всі необхідні документи.

Рішенням відповідача від 08.01.2024 року П/С №82 позивачу було відмовлено в

оформленні та виплаті недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 22.02.2019. Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує її права та законні інтереси. Вважає, що виплата пенсії її матері ОСОБА_3 , були призупинені не

у спосіб визначений законом, у зв`язку з чим, відповідач має

прямий обов`язок виплатити позивачу як спадкоємцю усю суму недоотриманої ОСОБА_3 при житті пенсії з 01.04.2017, але відповідач діючи всупереч законодавств,

надав нотаріусу довідку від 06.12.2021 за № 0500-1509-6/119072 з

зазначенням недоотриманої пенсії в сумі 84618,09 грн. та на підставі саме такої довідки нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину по законом. У зв`язку з чим просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області щодо відмови позивачу в оформленні та

виплати недоотриманої пенсії та скасувати рішення Головного управління

Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.01.2024 року П/С

№82 про відмову ОСОБА_1 в оформленні та виплаті

недоотриманої пенсії; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023

щодо виплати спадкоємцю суми недоотриманої пенсії у повному обсязі, без

будь-яких часових обмежень та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області здійснити нарахування сум недоотриманої пенсії за

період з 01.04.2017 по 22.02.2019 та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії за період з 01.04.2017 по 22.02.2019 у

зв`язку зі смертю ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, через систему «Електронний суд» до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» до суду було подано відзив на позовну заяву, який ухвалою суду від 15.05.2024 за клопотанням позивача залишено без розгляду, в зв`язку з пропуском строк для подання відзиву та не подання до суду обгрунтованого клопотання про поновлення строку для подання відзиву, а також відсутністю доказів на підтвердження повноважень підписанта даного відзиву діяти від імені відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до суду було подано відповідь на даний відзив, однак оскільки даний відзив поданий до суду від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без розгляду за клопотанням позивача, а тому суд не вбачає підстав для викладення доводів вказаних позивачем у своєй відповіді на цей відзив, та вважає здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 .

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13.10.2021 встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецька, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, місце смерті: Донецька область, м. Донецьк.

На підставі вказаного рішення суду, було проведено державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 , про що 15.11.2021 складено відповідний актовий запис № 465 та Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видане свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Першої донецької міської державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л. від 25.01.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-141 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майнаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з недоориманої пенсії в сумі 84618,09 грн., які належали померлій на підставі довідки, виданої 06.12.2021 № 0500-1509-06/119072 Відділом обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління

обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області.

Вказане свідоцтво було зареєстровано в Спадковому реєстрі 25.01.2022, що підтврджується відповідним витягом № 68246729 від 25.01.2022.

23 лютого 2022 року позивачем було подано до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву № 1368 про виплату недоотриманої пенсії за життя її померлої матері ОСОБА_3

засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України.

За змістом позовної заяви позивач вказує, що на тепреішній час частково отримала кошти у виді недоотриманої пенсіїза життя її померлої матері ОСОБА_3 , а саме: в листопаді 2022 року в розмірі

530,00 грн., у грудні 2022 року - 2,18 грн., у липні 2023 року 557,32 грн., у вересні

2023 року 2093,00 грн., у жовтні 2023 1299,42 грн. та 3,53 грн., у листопаді 2023

року 4,10 грн., у грудні 2023 року 0,60 грн. Загальна сплачена сума становить 4490,15

грн.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області від 11.12.2107/Ф-02/8-0500/23, позивача було повідомлено, що її звернення від 01.12.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-284904, яке зареєстроване за вх. № 24107/Ф-0500023 розглянуто Управлінням відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомлено, що померла ОСОБА_3 за життя перебувала на

області в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької

області як внутрішньо переміщена особа і останнє нарахування пенсії відбулося в

березні 2017 року. Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з

01.04.2017. ОСОБА_3 за життя не зверталась за поновленням

виплати пенсії і пенсія після березня 2017 року не нараховувалась та не

виплачувалась. На підставі заяви ОСОБА_1 від 23.02.2022 № 1368, з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058, останній нарахована недоотримана пенсія за померлу ОСОБА_3 за період з 22.02.2019 по 31.07.2021, що складає 78417,38 грн., та виплачується в межах

бюджетних призначень. Станом на 01.12.2023 залишок боргу складає 74459,96 грн. Також на вимогу ОСОБА_1 Управлінням надано довідку про суми нарахованої пенсії за період з 22.02.2019 по 31.07.2021.

З вказаної довідки слідує, що за період з 22.02.2019 по 31.07.2021 нарахована недоотримана пенсія за життя померлої матері позивача ОСОБА_3 становить 78417,38 грн. Управлінням проведено виплату коштів на погашення заборгованості: у листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн., у грудні 2022 року - 2,18 грн., у липні 2023 року 557,32 грн., у вересні 2023 року 2093,00 грн., у жовтні 2023 1299,42 грн. та 3,53 грн., у листопаді 4,10 грн. Станом на 01.12.2023 залишок боргу складає 74459,96 грн.

20 грудня 2023 року позивачем було подано до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву № 1889 про виплату недоотриманої пенсії за життя її померлої матері ОСОБА_3

засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України.

20 грудня 2023 року позивачем було подано до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про нарахування та виплату в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсії за життя її померлої матері ОСОБА_3

за період з 01.04.2017 по 22.02.2019.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області від 28.12.2023

№ 26174-25611/Ф-02/8-0500/23 позивача було повідомлено, що її звернення від 20.12.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-295699, яке зареєстроване за

вх. № 25611/Ф-0500-23, розглянуто Управлінням відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомлено, що відомості щодо розміру пенсії за період з 01.04.2017 по 21.02.2019 можливо сформувати за умови поновлення виплати пенсії, але як вже повідомлялось, за життя ОСОБА_3 за поновленням виплати пенсії з

01.04.2017 не зверталась пенсія після березня 2017 року не нараховувалась та не

виплачувалась. Враховуючи те, що пенсійна справа ОСОБА_3 закрита з 01.08.2021 у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення будь-яких операцій по пенсійній справі неможливе. Сума недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_3 нарахована Вам як спадкоємцю відповідно до діючого законодавства.

РішеннямГоловного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.01.2024 року П/С №82 за результатом розгляду заяви від 20.12.2023 № 1889 та поданих документів відмовлено ОСОБА_1 в оформленні та виплаті

недоотриманої суми пенсії за період з 01.04.2017 по 22.02.2019 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону №1058.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 прийнято до розгляду позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснено позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих

предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не

допускається. Роз`яснено позивачу, що позов підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи вказаній спір в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області щодо відмови позивачу в оформленні та

виплати недоотриманої пенсії та скасування рішення Головного управління

Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.01.2024 року П/С

№82 про відмову ОСОБА_1 в оформленні та виплати

недоотриманої пенсії, суд виходить з наступного.

Підставою відмови відмовідачем в оформленні та виплаті

позивачу недоотриманої суми пенсії за період з 01.04.2017 по 22.02.2019 у зв`язку зі смертю її матері ОСОБА_3 , слугували виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону №1058. Заява ОСОБА_1 про виплату недоотриманої пенсії її матері зареєстрована в управлінні 20.12.2023, тобто пройшло більше ніж три роки до дня звернення за отриманням пенсії

(стаття 46 Закону №1058).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення ч.3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного

фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Покровськта отримувала пенсію за віком,маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матір позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 як спадкоємць після смерті своєї матері 25.01.2022 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 1-141, відповідно до якого успадкуваланедоориману пенсію в сумі 84618,09 грн., та як вказує відповідач у своєму листі від 11.12.2107/Ф-02/8-0500/23 зазначена сума вказана ним згідно ч.1 ст. 46 Закону № 1058 тільки за період з 22.02.2019 по 31.07.2021, які належали померлій на підставі довідки, виданої 06.12.2021 № 0500-1509-06/119072 Відділом обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління

обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області.

Як вказує позивач за змістом позовної заяви, так і у своїх відповідях на звернення позивача вказує і відповідач, що управлінням проведено нарахування та виплату пенсії за життя ОСОБА_3 по 31.03.2017, з

01.04.2017 пенсія останній не нараховувалась та не

виплачувалась.

З огляду на викладене вище слідує, що загальним періодом недотриманої пенсії за життя матері позивача є з 01.04.2017 по 31.07.2021, право на яку, згідно відомостей відповідача наданих державному нотаріусу відповідно до ч.1 ст.46 Закону № 1058, посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.01.2022 та зареєстроване в реєстрі за № 1-141 за частину спірного періоду, а саме з 22.02.2019 по 31.07.2021.

Таким чином, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в оформленні та виплаті останній недоотриманої суми пенсії за період саме з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно, у зв`язку зі смертю її матері ОСОБА_3 , згідно з виявленими порушеннями норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону №1058, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

22 лютого 2019 року увійшло до періоду недоотриманої пенсії, право на яке позивачу посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.01.2022, та двічі один і той же період не може підлягати нарахуванню та виплаті пенсії.

Отже, вказані дії Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області є протиправними, а рішення Головного управління

Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.01.2024 року П/С

№82 про відмову ОСОБА_1 в оформленні та виплаті

недоотриманої пенсії, підлягає скасуванню.

Стосовно вимог в частині зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду

України в Донецькій області здійснити нарахування сум недоотриманої пенсії за

період з 01.04.2017 по 22.02.2019 та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії за вказаний період суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як вже зазначалось вище з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного

фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Покровськта отримувала пенсію за віком,маючи статус внутрішньо переміщеної особи, а тому на спірні правовідносини розповсюджується саме Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як було встановлено судом вище, відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у виді рішення від 08.01.2024 П/С

№82 в оформленні та виплаті

недоотриманої пенсіїза життя її матері за період з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно.

В позовній заяві позивач вказує, так і у своїх відповідях на звернення позивача вказує і відповідач, що управлінням проведено нарахування та виплату пенсії за життя ОСОБА_3 по 31.03.2017, з

01.04.2017 пенсія останній не нараховувалась та не

виплачувалась.

Відповідач зазначає, що призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». ОСОБА_3 за життя не зверталась за поновленням

виплати пенсії і пенсія після березня 2017 року не нараховувалась та не

виплачувалась. На підставі заяви ОСОБА_1 від 23.02.2022 № 1368, з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058, останній нарахована недоотримана пенсія за померлу ОСОБА_3 за період з 22.02.2019 по 31.07.2021, що складає 78417,38 грн., та виплачується в межах

бюджетних призначень. Станом на 01.12.2023 залишок боргу складає 74459,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

З огляду на вказане вище, та враховуючи те, що як встановлено судом вище, що загальним періодом недотриманої пенсії за життя матері позивача є з 01.04.2017 по 31.07.2021, право на яку, згідно відомостей відповідача наданих державному нотаріусу відповідно до ч.1 ст.46 Закону № 1058, посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.01.2022 та зареєстроване в реєстрі за № 1-141 за частину спірного періоду, а саме з 22.02.2019 по 31.07.2021.

Період недоотриманої пенсії за життя померлої з 01.04.2017 по 21.02.2019 включноу свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.01.2022 та зареєстроване в реєстрі за № 1-141 на яке як спадкоємець має право позивач ОСОБА_1 , не увійшов.

Позивач же, в свою чергу, вказує, що відповідачем відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 22.02.2019, однак суд вважає, доводи позивача помилковими в частині одного дня із даного періоду, а саме 22.02.20219, оскільки

як також вже зазначалось судом вище, вказаний день увійшов до періоду недоотриманої пенсії, право на яке позивачу посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.01.2022, та двічі один і той же період не може підлягати нарахуванню та виплаті пенсії.

Таким чином, спірним періодом недоотриманої пенсії за житті матері позивача ОСОБА_3 є саме з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлій ОСОБА_3 за спірний період з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, суд вважає, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком за період з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно повинна була відповідачем нараховуватися, обліковуватися (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно пенсіюза віком своєї матері ОСОБА_3 , що є власністю позивача в порядку спадкування за законом, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життясаме за період з 01.04.2017 по 21.02.2019 включно, шляхом зобов`язання відповідача виплати позивачу за вказаний період недоотриману пенсію, що належала її матері.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 щодо виплати останній, як спадкоємцю суми недоотриманої пенсії у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень за період з 01.04.2017 по 22.02.2019, суд зазаначає, що вказана вимога не є належним способом захисту цивільних прав, оскільки не відновить право позивача на виплату належних їй сум.

Суд зауважує, що належним способом захисту цивільних прав у даному спорі є зобов`язання відповідача виплатити позивачу, як спадкоємцю належного їй спадкового майна за спірний період недоотриману пенсію, що належала її матері, що судом вже розглянуто та задоволено.

Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 15, 76-81,141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області,код , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 щодо відмовиОСОБА_1 в оформленні та виплати недоотриманої пенсії протиправними.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.01.2024 року П/С №82 про відмову ОСОБА_1 в оформленні та виплаті недоотриманої пенсії скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з з 01 квітня 2017 року по 21 лютого 2019 рокувключно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 05.07.2024.

Суддя І.Ю. Фалін