Справа № 522/4107/20
Провадження № 2-др/522/93/24
04 липня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Чернявської Л.М.,
за участю секретаря судових засідань Купцова С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лапіна К.А. про ухвалення додаткового рішення,
04 червня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Лапіна К.А. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в розмірі 50 000 гривень.
Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, заявником при подачі позовної заяви було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як вбачається з рішення суду від 30 травня 2024 року суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, суд вважає можливим вирішити питання щодо судових витрат.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення у розмірі 181 011, 80 (сто вісімдесят одна тисяча одинадцять) гривень 80 копійок, витрати судовий збір у розмірі 1910 (одна тисяча дев`ятсот десять) гривень 12 копійок та витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження витрат, які поніс Позивач до суду надані наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 30 серпня 2022 року; Розрахунок № 1/16 від 03.05.2024 року до Договору № 16 від 30.08.2022 року, Акт Виконаних робіт до договору та касовий ордер на суму 50 000, 00 гривень.
Акт Виконаних робіт від 30 травня 2024 року містить найменування виду правової допомоги, час, витрачений адвокатом при наданні правової допомоги, погоджену сторонами вартість однієї години надання правової допомоги та повну вартість наданої допомоги по цивільній справі.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Витрати, які понесені Позивач, документально доведені та обґрунтовані.
За таких обставин, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 гривень.
В зв`язку з чим, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142, 257, 258, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лапіна К.А. про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Постановити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Л. М. Чернявська