ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/3406/23
Номер провадження 22-ц/818/1930/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Березюк А.І.,

представника позивача прокурора відділу Пескової Ю. В.,

третьої особи ФОП ОСОБА_1 ,

представника третьої особи адвоката Шевченко Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року в складі судді Нечипоренко І.М. у справі № 619/3406/23 за позовом Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

Позов мотивовано тим, що земельна ділянку з кадастровим номером :05:000:0337 належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату ХР № 0097811, виданого Дергачівською держадміністрацією 11 лютого 1997 року, зареєстроване в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168 від 25 березня 1997 року.

Вказана земельна ділянка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарському підприємству Слатінське» (далі - КСП «Слатінське»).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2008 року у справі № 2-2179/08 за ОСОБА_2 визнано право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

У подальшому, розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 09 лютого 2009 року № 107 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,9036 га (пай № 377), відповідно проекту організації території земельних часток (паїв) по КСП «Слатінське» на території Слатинської селищної ради за межами населеного пункту.

На підставі наведеного розпорядження ОСОБА_2 , у особі свого представника за довіреністю ОСОБА_1 , 16 липня 2019 року звернулась та зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на вказану земельну ділянку.

ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, у липні 2021 року в порядку спадкування набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:000:0337, проте протягом року набуту земельну ділянку не відчужила.

Також, наразі спірна земельна ділянка перебуває в оренді у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 04 листопада 2020 року строком на 49 років.

Посилаючись на вказані обставини, Дергачівська окружна прокуратура просила припинити право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0337, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 липня 2019 (індексний номер 47892942 від 22.07.2019), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року позов Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено.

Припинено громадянці російської федерації ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0337 площею 5,0532 га, що розташована на території Харківського району Харківської області КСП «Слатінське», право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 липня 2019 року (індексний номер 47892942 від 22.07.2019), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судовий збір в сумі 3170,97 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_2 яка є громадянкою російської федерації, не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутих у власність іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року, про що їй було повідомлено під час отримання державного акту про право власності на земельну ділянку, наявні підстави для конфіскації земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0337 в судовому порядку.

28 березня 2024 року через систему «Електронний суд» ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Дар`я Станіславівна, подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції змінити, задовольнивши позов частково, а саме - припинити громадянці російської федерації ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0337 площею 5,0532 га, що розташована на території Харківського району Харківської області КСП «Слатінське», право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 липня 2019 року (індексний номер 47892942 від 22 липня 2019 року).

Також, просив скасувати зупинити провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі № 619/861/24.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. У резолютивній частині рішення судом зазначено про продаж земельної ділянки на земельних торгах, а ціна проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику», проте такі вимоги позивачем заявлені не були.

Зазначав, що наразі відповідний закон, який регулює порядок продажу конфіскований земельних ділянок та відшкодування їх вартості, не прийнято, а тому відсутній правовий механізм, який надавав би можливість виконати рішення суду в цій частині.

Задоволення позовних вимоги у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення, є передчасним та має наслідком втручання у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру в Харківській області шляхом встановлення обов`язку щодо проведення земельних торгів та порядок їх проведення, зокрема щодо сплати колишньому власнику вартості земельної ділянки за відсутності відповідного правового механізму.

Також, умовами договору оренди передбачено пріоритетне право Орендаря на придбання орендованої земельної ділянки, а саме: у разі скасування законодавчого мораторію на відчуження земель для товарного сільськогосподарського виробництва, Орендар має пріоритетне право на придбання земельної ділянки чи будь-якої її частини у власність у випадку її продажу чи відчуження у будь-який інший спосіб під час дії чи після закінчення строку дії цього договору.

Зазначає, що 25 листопад 2018 року ОСОБА_2 фактично продала йому вказану земельну ділянку та отримала за неї 160 000 грн, про що представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , складено розписку та передано йому довіреність від 21 листопада 2018 року реєстраційний номер 31/24- 4/31-2018-9-1440 (в порядку передоручення) для вирішення усіх питань з переоформлення прав на земельну ділянку.

Проте, відповідний договір укладено не було, оскільки ОСОБА_2 потрапила в ДТП, внаслідок якої отримала травми, що обмежили її у переміщенні (перелом хребта) та її з Донецької області м. Ясинувата було примусово перевезено до Криму, що унеможливило закінчити оформлення правочину.

Спірна земельна ділянка знаходиться на території колишнього Дергачівського району, а тому належним позивачем, який мав звертатися до суду з відповідним позовом є Дергачівська міська об`єднана громада в особі Дергачівської міської ради.

Повернення майна ГУ Держгеокадастру в Харківській області не призведе до захисту прав Дергачівської міської об`єднаної територіальної громади.

Також, ним було пред`явлено позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання припиненим права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0337, а тому, оскільки предметом спору у означених вище справах є одна і та сама земельна ділянка, наявні підстави для зупинення провадження до розгляду його позову.

13 травня 2024 року ГУ Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення суду просило залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що на час набуття права власності на земельну ділянку відповідачці було відомо про необхідність відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом строку, визначеного Земельним кодексом України та про можливі наслідки у разі її невідчуження, а тому судом першої інстанції правомірна ухвалено рішення про конфіскацію спірної земельної ділянки.

Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою. Зважаючи, що законодавець передбачив можливість подання позовів про конфіскацію земельних ділянок та реєстрацією права власності на такі земельні ділянки за Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області у виключних випадках, доводи апелянта щодо подання позову неналежним відповідачем є необґрунтованими.

17 травня 2024 року Дергачівською окружною прокуратурою подано відзив, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до положень земельного законодавства рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу даної земельної ділянки на земельних торгах, а тому зазначення в резолютивній частині рішення порядку такої конфіскації не є виходом за межі позовних вимог, оскільки визначає лише порядок виконання рішення, що відповідає обраному позивачем способу захисту прав.

Оскільки спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду, у зв`язку з чим положення ст. 131 ЗК України та ст. 9 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права купівлі не підлягають застосуванню.

Надана ФОП ОСОБА_1 розписка про купівлю земельної ділянки не є належним доказом переходу права власності на земельну ділянку, оскільки вказаний правочин не було оформлено у належній формі (нотаріально не посвідчено та не зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Також, 04 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0337, строком на 49 років, що свідчить про те, що ФОП ОСОБА_1 не зважаючи на наявність розписки 2018 року не вважав себе власником спірної земельної ділянки.

Положеннями статті 145 ЗК України визначено компетентний орган якому надано право на звернення до суду з позовом про конфіскацію земельної ділянки, а тому Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є належним позивачем та саме в його інтересах обґрунтовано пред`явлено позов прокуратурою.

ФОП ОСОБА_1 не довів об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 619/861/24, а також неможливості встановити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та мають суттєве значення для вирішення цього спору.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про наявність підстав для зупинення провадження.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явилася.

Про розгляд справи 20 червня 2024 року ОСОБА_2 повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті ХАС (т. 2, а.с. 97-99).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, третю особу ФОП ОСОБА_1 та його представника адвоката Шевченко Д. С., які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача прокурора відділу Пескову Ю. В., яка проти скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації.

Земельна частка (пай) перебувала у колективній власності КСП «Слатінське» розміром 9.35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року № 756 була видана ОСОБА_3 (а.с. 22)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 22)

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2008 року у справі № 2-2179/08 за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку (пай) площею 7.68 га, яка розташована на території Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області КСП «Слатінське» згідно сертифікату, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168, у порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (звор. а.с. 26-27).

07 листопада 2008 року право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_2 (а.с. 22).

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації № 107 від 09 лютого 2009 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6.9036 га (пай № 377) відповідно проекту організації території земельних часток (паїв) по конкретному сільськогосподарському підприємству «Слатінське» на території Слатинської селищної ради за межами населеного пункту. Дозволено виготовити державний акт на права власності на земельну ділянку з визначенням цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зобов`язано ОСОБА_2 згідно п. 4 ст. 81 ЗК України відчужити зазначену земельну ділянку протягом одного року (т. 1, а.с. 28).

22 липня 2019 року право власності на земельну ділянка з кадастровим номером :05:000:0337 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 338029379 від 05 липня 2023 року (т. 1, а.с.30(зворот)).

04 листопада 2020 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за яким останньому передано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5.0532 га кадастровий номер :05:000:0337, яка знаходиться на території Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області КСП «Слатинське» пай № 377 строком на 49 років (т. 1, а.с. 31-33).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.

Частиною 5 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

За змістом частини 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог підпункту «е» частини 1 статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно частиною 1, 2, 4 зі статтею 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Частиною 1 статті 348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.

Зважаючи, що відповідачка як іноземець набула на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для конфіскації земельних ділянок за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК України та продажу на земельних торгах.

Із контексту частина 4 статті 145 ЗК України вбачається, що конфіскована за рішенням суду земельна ділянка підлягає продажу на земельних торгах, з огляду на що посилання апелянта щодо того, що своїм рішення суд вийшов за межі заявлених позовних вимог не ґрунтуються на законі.

Щодо доводів ФОП ОСОБА_1 про набуття ним права власності на земельну ділянку, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 657 ЦК України, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до статті 220 ЦК України уразі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив судам, що при розгляді подібних спорів суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 , не надано належних та допустимих доказів на придбання ним спірної земельної ділянки. Складання розписки представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про отримання коштів не є беззаперечним доказом укладання договору купівлі продажу, оскільки чинним законодавством передбачено певний порядок переходу права власності на нерухоме майно. Також, відповідно до довіреності, виданої 28 грудня 2018 року на ім`я ОСОБА_4 , остання була уповноважена на укладання договору оренди та отримання орендної плати, тобто, не мала повноважень на проведення відчуження майна.

Також, у разі наміру відчужити земельну ділянку ОСОБА_2 у 2020 році не була позбавлена можливості укласти договір купівлі-продажу, а не оренди спірної земельної ділянки.

Щодо клопотання про зупинення провадження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

ФОП ОСОБА_1 не надано доказів щодо неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання припиненим права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0337, а тому висновки суду першої інстанції про залишення клопотання про зупинення провадження без задоволення є обґрунтованими.

Також, судова колегія не приймає доводи апелянта щодо подання позову в інтересах неуповноваженої особи, оскільки за частини 4 статті 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до пункту 1,8 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) затвердженого постановою Кабінету Міністрів У країни від 14 січня 2015 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженим наказом Держгеокадастру від 21 травня 2021 року № 248, вказаний орган є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та підпорядковується йому.

Отже, оскільки ГУ Держгеокадастру у Харківській області здійснює державний контроль за використанням та охороною земель у Харківській області, звернення до суду з позовом в інтересах цього органу відповідає вимогам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина