КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/428/24
УХВАЛА

19.06.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, про визнання відмови від прийняття спадщини, недійсною,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, про визнання відмови від прийняття спадщини, недійсною.

19.06.2024 року до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи, яке зареєстровано за вх. №ЕП-7646/24.

У судовому засіданні призначеному на 19.06.2024 року представник позивача, який приймає участь в режимі відеоконференції, підтримав вказане клопотання, наполягав на його задоволенні, а також зазначав про необхідність надання йому можливості для вчинення відповідної процесуальної дії з подання вказаного клопотання.

Позивач у судовому засіданні підтримав дане клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.06.2024 року заперечував проти задоволення вказаного клопотання, з підстав порушення стороною позивача процесуальних стоків на його подання, а дії останніх вважав спрямованими на затягування розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, висновок експертизи за наслідком проведення заявленої судової психолого-психіатричної експертизи належить до різновиду доказів.

Статтею 83 ЦПК України врегульовано питання подання доказів.

У відповідності до вказаної статті, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, відповідно до положень статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Виходячи з вказаних положень процесуального законодавства вбачається, що порядок подання позивачем доказів до суду та подання відповідного клопотання про призначення судової експертизи, здійснюється разом з поданням до суду позовної заяви.

Крім того, згідно вимог п. 7, 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд у підготовчому засіданні, у тому числі, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Таким чином, згідно з гл. 3 розділу ІІІ ЦПК України чітко врегульовані питання та межі підготовчого судового засідання, у зв`язку із чим клопотання про проведення експертного дослідження в межах цивільної справи, має бути заявлено на стадії підготовки до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом 13.12.2022 року.

У поданій до суду позовній заяві позивачем не заявлялось відповідного клопотання про призначення судової психолого-психіатричної експертизи, як і не повідомлялось про намір проведення відповідної судової експертизи.

Провадження по справі на підставі вказаного позову відкрито в порядку загального позовного провадження на підставі ухвали судді від 10.01.2023 року.

Як вбачається, підготовче провадження по справі закрито судом 14.05.2024 року та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.06.2024 року о 14 год. 00 хв.

Частиною 3 статті 217 ЦПК України визначено, що з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Судове засідання призначене на 13.06.2024 року о 14 год. 00 хв. було розпочато, про що оголошено головуючим суддею, в присутності позивача та представника відповідача.

Отже, починаючи з 13.06.2024 року, розпочато розгляд справи по суті.

На підставі викладеного вбачається, що підготовче провадження по справі тривало починаючи з дати відкриття провадження у справі 10.01.2023 року та по 14.05.2024 року, тобто один рік та чотири місяці.

В даному випадку, за час підготовчого провадження по справі, а саме на протязі одного року та чотирьох місяців, ані позивач, ані його представник, який є фахівцем у галузі права, будь-яких клопотань з приводу призначення експертизи не заявляли, а відповідне клопотання подано представником позивача до суду лише 19.06.2024 року, тобто з пропуском процесуального строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 2 ст. 222 ЦПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

При цьому порядок поновлення процесуального строку визначено ст. 127 ЦПК України.

Так, згідно до ч. 1ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду із відповідним клопотанням. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За змістом ч. 4ст. 127 ЦПК України, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

В даному випадку судом встановлено, що звертаючись до суду із зазначеним клопотанням про призначення судової психолого-психіатричної експертизи стороною позивача будь-яких заяв про поновлення пропущеного строку суду або про повернення до стадії підготовчого провадження, не заявлялось.

Крім того, під час судового засідання 19.06.2024 року представником позивача також не наведено жодних доводів стосовно наявності поважних причин, тобто обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення останнього, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду із відповідним клопотанням.

Щодо доводів про те, що рішення про закриття підготовчого провадження було ухвалено судом за відсутності сторони позивача та за наявності клопотання представника про відкладення судового засідання, що є обмеженням права позивача на подання відповідного клопотання, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається, 14.05.2024 року, враховуючи належне повідомлення сторін по справі, не повідомлення стороною позивача про причини неявки, наявну заяву сторони відповідача про закриття підготовчого провадження по справі, а також враховуючи тривалість строків проведення підготовчого провадження по справі, судом було ухвалено продовжити підготовче провадження по справі за відсутності сторін по справі, за наслідком чого ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Щодо доводів про наявне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання, суд вважає безпідставними, оскільки подане представником позивача 08.05.2024 року клопотання про відкладення розгляду справи стосувалось судового засідання призначеного на 08.05.2024 року о 14 год. 00 хв., яке взагалі судом не призначалось по даній справі.

Крім того, суд зазначає, що подане 08.05.2024 року представником позивача клопотання, не містило жодних доказів на підтвердження існування поважних причин неможливості прийняти участь у підготовчому судовому засіданні.

Також, представником позивача не надавалось жодних доказів на підтвердження наявних поважних причин, які унеможливили прийняття ним участі у підготовчому судовому засіданні призначеному саме на 14.05.2024 року о 15 год. 00 хв.

Додатково, суд звертає увагу, що підготовче провадження по справі тривало починаючи з 10.01.2023 року та по 14.05.2024 року, тобто один рік та чотири місяці.

Разом з тим, ч.3 ст. 189 ЦПК України передбачено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Як вбачається, строк проведення підготовчого провадження по даній справі тривав понад усі можливі встановлені законом терміни, за який суд, у відповідності до положень ч.5 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Заявляючи дане клопотання, представником позивача не наведено належних доводів та доказів на підтвердження існування жодних поважних причин, які б перешкоджали стороні позивача у встановлений процесуальним законодавством порядок і строки, а саме на протязі стадії підготовчого провадження у справі, яка тривала один рік та чотири місяці, здійснити дії з реалізації подання відповідного клопотання.

Поряд з цим, суд враховує, що статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Під час розгляду зазначеного клопотання, суд враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи може бути наслідком затягування судового процесу і порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

За наслідком вищевикладеного в цілому, суд вважає, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи, зареєстроване 19.06.2024 року за вх. №ЕП-7646/24, подане по цивільній справі №947/29640/22 з порушенням процесуального порядку і передбачених процесуальних строків на вчинення відповідної процесуальної дії, за наслідком чого підлягає залишенню без розгляду.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Керуючись ст. 10, 106, 120-126, 222, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової психолого-психіатричної експертизи, зареєстроване 19.06.2024 року за вх. №ЕП-7646/24, подане по цивільній справі №947/29640/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, про визнання відмови від прийняття спадщини, недійсною залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 20.06.2024 року.

Головуючий Калініченко Л. В.