Справа № 761/9403/24
Провадження № 2/559/524/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Остапчук О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зобов`язання звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українська факторингова компанія», у якому просить зобов`язати відповідача звернути стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що 16.05.2023 було видано постанову про прийняття виконавчого провадження №52313218, стягувачем в якому виступає ТОВ «Українська факторингова компанія». У рамках виконавчого провадження було накладено стягнення на заробітну плату позивача у виді відрахувань у розмірі 20% від суми заробітної плати. Зазначені стягнення завдають йому фінансової шкоди. Позивач виступав поручителем у кредитному договорі від 12.03.2008, для якого також була передбачена застава квартира за адресою АДРЕСА_1 . Водночас на квартиру стягнення звернено не було. Вважає, що згідно норм закону та правових позицій ВСУ України, звернення стягнення потрібно було здійснювати на предмет іпотеки, а не на його заробітну плату як поручителя у кредитних зобов`язаннях.

2.2 Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, позовні вимоги такими, що не відповідають законодавству України. У відзиві вказує, що виконавчий лист видано на виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості. Державний виконавець діє в межах ЗУ «Про виконавче провадження та в межах своїх повноважень, постанова про звернення стягнення на заробітну плату не оскаржувалася та є чинною. Крім того, ОСОБА_1 не є іпотекодавцем та власником квартири у АДРЕСА_1 , тому не може зобов`язувати звернути стягнення на неналежне йому майно. Також вважають, що ТОВ «Українська факторингова компанія» не є належним відповідачем у даній справі, а належним відповідачем є відповідні органи ДВС. Тому, просить у позові відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

08.05.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_2 .

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 12.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами Договору виконання зобов`язань позичальника забезпечується заставою нерухомості, а саме двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також, 12.0.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором (а.с.5-15).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 березня 2008 року в розмірі 176 674,54 грн. та судовий збір у розмірі 1766,75 грн.

На виконання вказаного рішення Дубенським міськрайонним судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. У межах виконавчого провадження було накладено стягнення на заробітну плату позивача у виді відрахувань у розмірі 20% від суми заробітної плати (а.с.22-29).

IV. Норми права, які застосував суд.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За ч.1 ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарна відповідальність дає змогу кредитодавцю вимагати від поручителя виплачувати кредит (у тому числі проценти, штрафи та пеню) одночасно з боржником або в будь-якому порядку.

Велика палата Верховного суду в справі №361/7543/17 від 19 травня 2020 року вказала, що право вибору конкретного способу захисту належить позивачу, який вправі звернутись до суду з позовом про стягнення грошових коштів, процентів за користування, трьох відсотків річних, а також зі зверненням стягнення на предмет іпотеки і це не призводить до подвійного стягнення.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно ст. 10 Закону: заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст. 48 Закону).

Відповідно ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень,неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ЗУ Про виконавче провадження: Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Норми Про виконавче провадження; нормативно-правовий акт № 606-XIV від 21.04.1999">Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Про виконавче провадження; нормативно-правовий акт № 606-XIV від 21.04.1999">Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Судом встановлено, що в процесі виконання судового рішення державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача, який є поручителем у договірних зобов`язаннях, а відтак і солідарним боржником. Договір поруки діє до повного виконання Боржником (або Поручителем) зобов`язань перед Кредитором, разом з тим в матеріалах справи відсутні докази сплати вказаної заборгованості будь-ким із боржників. Таким чином, державний виконавець діє в межах своїх повноважень, більше того, постанова про звернення стягнення на заробітну плату не оскаржувалася позивачем та є чинною.

Також, суд враховує, що ОСОБА_1 не є власником квартири у АДРЕСА_1 , тому не може ініціювати питання про звернення стягнення на неналежне йому майно. Право вибору способу захисту чи стягнення заборгованості, чи звернення стягнення на предмет іпотеки належить кредитору.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, тому суд відмовляє у задоволенні позову внаслідок безпідставності.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626, 629, 63, 633, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зобов`язання звернення стягнення на предмет іпотеки

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», адреса вул. Дмитрівська, 18/24, м. Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.Ю. Жуковська