№2-др/337/11/24
08 липня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді Мурашової Н.А.
за участю секретаря Бойко Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ДІЄСА» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2024 частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ТОВ «ДІЄСА» заборгованість із заробітної плати у розмірі 35 114,97грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 75 692,43грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 981,07грн., усього 111 788,47грн.

Питання про розподіл витрат на правничу допомогу судом при ухваленні цього рішення не вирішувалось.

26.06.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Кофанова А.В. про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, оскільки при ухваленні рішення судом це питання не було вирішено.

В судове засідання сторони та/чи їх представники не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливими вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено, що при поданні позову до суду позивач сплатив судовий збір за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1211,20грн.

Питання щодо його стягнення з відповідача пропорційно задоволеним вимогам було вирішено судом при ухваленні рішення від 18.06.2024. У зв`язку з цим підстав для повторного вирішення цього питання в порядку ухвалення додаткового рішення немає.

Ухвалюючи рішення в частині відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в цій справі користувався правовою допомогою адвоката Кофанова А.В. на підставі договору про надання правової допомоги №13/2023 від 18.05.2023.

При цьому, при зверненні до суду позивач в позовній заявінавів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу на суму 3000,00грн., а 18.06.2024 подав заяву про те, що докази понесення таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Вказане узгоджується з вимогами ч.1 ст.134, ч.8 ст.141 ЦПК України.

Як вже зазначалось, 18.06.2024 судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

19.06.2024 (згідно штампу на поштовому конверті)представник позивача подав заяву про вирішення питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогуз доказами їх понесення, що також відповідає вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України.

В даному випадку суд вважає, що здійснення позивачем витрат на правничу допомогу в цій справі підтверджується належними та допустимими доказами - договором про надання правової допомоги №13/2023 від 18.05.2023, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером на надання правничої (правової) допомоги АР №1125322 від 18.05.2023, описом робіт (послуг), виконаних адвокатом у цивільній справі №337/930/24 від 19.06.2024, актом приймання-передачі робіт (послуг) б/н від 19.06.2024 до договору про надання правової допомоги №13/2023 від 18.05.2023.

Згідно з наданими представником позивача документами загальний розмір витрат на правничу допомогу, які поніс позивач у цій справі,фактично склав 7500,00грн., хоча в попередньому (орієнтовному) розрахунку при зверненні до суду зазначив, що очікує понести витрати на правничу допомогу в сумі 5500,00грн.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача обґрунтовуєтаке перевищення недобросовісними діями відповідачами, який умисно затягував розгляд справи, не забезпечив участь свого представника в жодному судовому засіданні, несвоєчасно виконав ухвалу суду про витребування доказів, необхідних для розгляду справи, за що був підданий штрафу. Позивач не міг передбачити таку недобросовісну поведінку відповідача, що призвело до необхідності оплачувати додаткові послуги адвоката щодо участі в судових засіданнях, щодо надання додаткових консультацій щодо дій відповідача та можливих їх наслідків.

В даному випадку суд погоджується з такими доводами представника позивача, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи і є доведеними.

Ухвалюючи це рішення, суд також враховує, що представник відповідача, вказуючи в клопотанні-запереченні, яке надійшло до суду 17.05.2024, на неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та необхідність їх зменшення, жодних обгрунтованих доводів цьому не навів та відповідно підстав для зменшення витрат на правничу допомогу не довів.

Таким чином, суд вважає належним чином обґрунтованим та доведеним розмір понесених позивачем у цій справі витрат на правничу допомогу в сумі 7500,00грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 на суму 110807,40грн. (заборгованість по заробітній платі в сумі 35114,97грн + середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 75692,43грн), що становить 75,20% від первісно заявленихна суму 147345,57грн. (110807,40 х 100% / 147345,57грн), згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме 5640,00грн. (7500,00грн.х75,20%:100).

Відповідно до ст.270 ЦПК України з вказаного питання слід ухвалити додаткове рішення.

Керуючись ст.2,12,13,76-82,89,133,134,137,141,270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА», , місце знаходження: м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд.45, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5640,00грн (п`ять тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова