Провадження № 22-ц/812/968/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2024 року м. Миколаїв

справа № 490/1467/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 25 квітня 2024 року під головуванням судді Чаричанського П.О., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 08 січня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір №1017-8687 про відкриття кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9600 грн строком кредитування 300 днів та заявленим строком протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою 21 день, зі сплатою процентів за користування кредитом за знижено ставкою у розмірі 2,00% в день та стандартною процентною ставкою у розмірі 3% в день.

Відповідач умови кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим станом на 15 січня 2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 57 312 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 9600 грн та простроченої заборгованості за процентами - 47 712 грн.

Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 17 376 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості у сумі 39 936 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 39 936 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 9600 грн та заборгованості за простроченими процентами у сумі 30 336 грн. та судові витрати.

Представник відповідача адвокат Калінін С.К. просив задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 5 568 грн та 337 грн 73 коп. судового збору, з урахуванням того, що ОСОБА_1 повернув суму заборгованості в розмірі 8064 грн. (28.01.2022 та 18.02.2022). Також просив стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4733 грн 17 коп.

Представник ОСОБА_2 зазначав, що в наданому позивачем примірнику договору обумовлено сукупну вартість кредиту лише в розмірі 13 362 грн, яка включає 9600 грн суму кредиту та 4032 грн проценти за користування кредитом зі строком користування кредитом 21 день. Отже при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими умовами кредитного договору, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та суперечить принципу contra proferentem.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1017-8687 від 08.01.2022 року в розмірі 5568 грн. та 337 грн. 73 коп. судового збору. Стягнуто з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати за отримання професійної правничої (правової) допомоги в сумі 4733 грн 17 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вважає, що рішення суду в частині часткової відмови у стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у нарахуванні та стягненні процентів за користування кредитом в строк договору, а саме 300 днів, є незаконним та таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Так, кредитний договір № 1017-8687від 08.01.2022 року разом з Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. На виконання зазначених вимог позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту. Шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А414 вищезазначених документів відповідач прийняв усвідомлене рішення про укладання договору на визначених у ньому умовах. Крім того відповідач здійснив часткові оплати 28.01.2022 року у розмірі 4032 грн та 18.02.2022 року у розмірі 4032 грн в рахунок погашення заборгованості (конклюдентні дії), що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Апелянт зауважує, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору, штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались. В той же час судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 2.6 Кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Згідно з п. 2.8 Договору строк кредитування 300 календарних днів, протягом якого Банк може нараховувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначено в п. 2.6 Договору, а відтак судом помилково (незаконно) було визначено, що строк договору є саме 21 день, а не 300 календарних днів, як це визначено згідно умов Договору. Крім того апелянт зазначав, що заявлені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та не підтверджуються доданими до відзиву документами, є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Посилаючись на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило рішення скасувати та ухвалити нове - про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованості за Кредитним договором № 1017-8687 від 08.01.2022 року в загальному розмірі 39 936 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 9 600 грн та заборгованості за простроченими процентами у сумі 30 336 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. - просив апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 року залишити без змін, посилаючись на те, що судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, від представника відповідача адвоката Калініна С.К.- надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2022 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді договір про відкриття кредитної лінії № 1017-8687, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 9 600 грн. (п. 2.4.3 Договору). Вказаний Договір був підписаний ОСОБА_3 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "А414".

На виконання умов цього Договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 08.01.2022 року перерахувало відповідачу суму кредиту- 9 600 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "Фінансова Компанія "Контрактний Дім" №4019 від 16.01.2024р. і не заперечується відповідачем у своєму відзиві.

Також судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що всього ОСОБА_4 було повернуто ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в рахунок погашення заборгованості суму в розмірі 8064,00 грн. (28.01.2022р. - 4032,00 грн. та 18.02.2022р. - 4032,00 грн.) (а.с.40-43).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умовами укладеного сторонами договору заявлений строк користування кредитом складав 21 календарний день, а строк повернення кредитних коштів - до 29.01.2022 року, а тому нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, тоді як вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем не було заявлено. За такого, з урахуванням повернутих відповідачем коштів заборгованість останнього за договором про відкриття кредитної лінії № 1017-8687 від 08.01.2022 становить 5 568 грн. Також суд першої інстанції вважав такими, що не заслуговують на увагу, посилання позивача на те, що передбачений умовами договору строк кредитування складає 300 днів - до 04.11.2022 року, оскільки вказаним договором визначено декілька строків, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів, тому при вирішенні спірних правовідносин суд вважав за необхідне застосувати положення contra proferentem і ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та при стягненні заявленої позивачем заборгованості керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено строк кредитування саме у 21 день.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1ст.1048 та ч.1ст.1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умови укладеного сторонами договору щодо строку кредитування не є однозначними та можуть тлумачитись по-різному.

Так, відповідно до пункту 2.6. укладеного сторонами Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, в наступних розмірах:

Стандартна процентна ставка 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).

Знижена процентна ставка 2.00% (дві цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.3.4 - 3.9. цього Договору).

Пільгова процентна ставка 0,01% (нуль цілих, одна сота відсотка) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4. - 3.6. цього Договору).

Пунктом 2.4. укладеного сторонами Договору передбачено, що заявлений строк користування Кредитом складає 21 календарних днів з дня надання Заявлений строк - це обраний Позичальником в момент укладання цього Договору строк користування Кредитом протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою. Позичальник має право достроково до закінчення Строку кредитування передбаченого у п.2.8. цього Договору сплатити кредит повністю у останній календарний день Заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1 - 2.4.5. цього Договору.

У пунктах 2.4.1.-2.4.5. зазначено умови кредитування у разі повернення кредиту до 29.01.2022 року, тобто протягом 21 дня користування кредитними коштами - за зниженою або пільговою процентною ставкою.

У пункті 2.8. Договору вказано, що строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику, становить 300 календарних днів (до 04.11.2022) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Строк Договору є рівним Строку кредитування.

Отже, з умов Договору слідує, що сторони погодили, що Заявлений строк, є строком протягом якого, може бути використане право користування кредитом за зниженою (2%) та/або пільговою (0,01%) ставкою і триває з дати видачі кредиту 08.01.2022 року до 29.01.2022 року, натомість строк кредитування це строк, на якій надається кредит та триває протягом 300 днів з моменту надання позичальнику кредитних коштів.

Таким чином умови укладеного сторонами Договору є чіткими, зрозумілими та однозначними, тоді як принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) слід застосовувати тільки у разі неясності умов договору та сумніву у недвозначності їх тлумачення.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення неповернутого відповідачем тіла кредиту 9 600 грн та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 30 336 грн., що були нараховані в межах строку кредитування, погодженого сторонами у пункті 2.8. Договору 300 календарних днів (до 04.11.2022). При цьому з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 40-44) слідує, що ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" були враховані сплачені ОСОБА_1 28.01.2022р. та 18.02.2022р. кошти в загальному розмірі 8 064 грн. та зараховані на погашення процентів.

Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості не спростовано.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, встановивши, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним сторонами договором, апеляційний суд дійшов висновку що позивачем доведена наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 600 грн та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 30 336 грн., 10 000 грн, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

За таких обставин відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»: заборгованості за Кредитним договором № 1017-8687 від 08.01.2022 року підлягає зміні шляхом збільшення стягнення до 39 936 грн.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого, згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності покладення на сторони судового збору до задоволених позовних вимог, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за позовну заяву також підлягає зміні шляхом збільшення суми таких витрат з 337 грн 73 коп. до 2 422 грн 40 коп.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив того, що позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає частковому задоволенню.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у повному обсязі, то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 3 633 грн 60 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу.

Оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в апеляційній скарзі просило оскаржуване рішення скасувати, тоді як колегія суддів дійшла висновку про зміну судового рішення, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»: заборгованості за Кредитним договором № 1017-8687 від 08.01.2022 року - з 5 568 грн 00 коп. до 39 936 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп.; судового збору - з 337 грн 73 коп. до 2 422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 3 633 грн 60 коп. (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року