Справа № 206/3495/24
Провадження № 2-о/206/492/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

присяжних Шафрана С.В., Бублейник Ю.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Кодаченко А.Г.,

прокурора ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої вирішується питання, адвоката Верби А.П.,

представника заявника - лікаря-психіатра ОСОБА_2 ,

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що 03.07.2024 ОСОБА_3 була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдальний синдром, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції. Доручено Дніпровському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити ОСОБА_3 адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.

У судовому засіданні лікар - психіатр підтримала заяву та підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні прокурор підтримала заяву лікаря та вважала, що вона підлягає задоволенню, та як на час госпіталізації хворої ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, остання обумовлювала небезпеку для себе та оточуючих, а вже під час розгляду заяви КП «ДБКЛПД`ДОР», після отримання лікування її стан покращився.

У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Верба А.П.покладався на розсуд суду щодо вказаного питання та заперечував проти задоволення заяви КП «ДБКЛПД`ДОР». Просив при ухваленні рішення врахувати висновки Верховного суду, які були подані ним разом із письмовими запереченнями.

У судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечувала проти лікування її у стаціонарі лікарні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 03.07.2024 ОСОБА_3 була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР, у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдальний синдром, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, тобто встановлено ознаки тяжкого психічного розладу хворого.

Згідно ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_3 в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що ОСОБА_3 виявляє згідно з особистостями свого психічного стану дії та наміри які являються небезпечними для себе та оточуючих. Було встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдальний синдром. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР», ОСОБА_3 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22.02.2000 року.

Лікар-психіатр ОСОБА_2 , підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_3 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основополжних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим, як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, слід встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).

Відповідно до встановлених обставин, наданими суду направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР, у зв`язку із діагнозом у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР» ОСОБА_3 , встановлено ознаки тяжкого психічного розладу хворого, що було підтверджено у судовому засіданні лікарем-психіатром ОСОБА_2 .. Щодо застосування до особи насильства під час примусової госпіталізації, а ні ОСОБА_3 , стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги в примусовому порядку, а ні захисником особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги в примусовому порядку, адвокатом Верба А.П., заяв не поступало.

У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтованіта підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (місцезнаходження 49115, м.Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Т.В. Нестеренко

Присяжні: С.В. Шафран

Ю.Ю. Бублейник