Справа № 646/124/17
№ провадження 2/646/790/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2024 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,
за участю секретаря - Герко Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
Позивач, ТОВ « АНСУ» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 31.05.2007 року між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитним договір № 5429754, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 9 124,00 доларів США, а відповідач зобов`язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядок та строк, обумовлені кредитним договором. 08.04.2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 6318741 до кредитного договору № 5429754 від 31.05.2007 року, відповідно до умов якого Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджуєтеся копією платіжного доручення № 1000 від 31.05.2007 року, позивальником було придбано автомобіль, який в подальшому було в примусовому порядку реалізовано в рахунок часткового погашення боргу. Відповідно до відступлення права вимоги № 1034/44 ТОВ «АНСУ» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 6 273,19 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 4 875,56 доларів США та несплачені проценти 1397,63 доларів США, але позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором тільки в межах частини тіла кредиту в розмірі 4000,00 доларів США..
Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом.
Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1 613,00 грн, сплачені ними при подачі позову до суду.
Ухвалою Червонозаводського міськрайонного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року було скасовано заочне рішення по справі від 30.01.2017 року та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Червонозаводського міськрайонного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року підготовчий розгляд було проведено.
Ухвалою Червонозаводського міськрайонного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові міститься заява відповідно до якої, представник підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи смс-повідомленням, що підтверджується довідкою про доставку.
У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження.
Відзив відповідачем не подано.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.
Так судом встановлені наступні фактичні обставини.
Встановлено, що 31.05.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5429754, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 9 124,00 доларів США, а відповідач зобов`язався використати його за цільовим призначенням та сплатити проценти за користування кредитом тат повернути кредит Банку в порядок та строк, передбачені кредитним договором ( а. с. 7-15).
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 31.05.2007 року було укладено Договір застави транспортного засобу № 5443009 (а.с. 20-27).
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для придбання транспортного засобу марки ВАЗ.
Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена на рівні 12,40 %.
Відповідно до п. 1.4 Кредитного кредит надавався строком по 31.05.2014 року. Протягом цього строку позичальник був зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені Кредитним договором.
Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з рахунку № НОМЕР_1 в відділенні № НОМЕР_2 філії ПУМБ в м. Харкові, який відкриється Банком для обліку сум, наданих позичальнику в кредит за цим Договором на картковий рахунок позичальника.
Відповідно до п. 2.3.3 Кредитного договору датою надання кредиту вважається дата списання коштів в валюті кредиту з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.3.2 Договору.
Відповідно до п. 3.1.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріплені в Додатку № 1, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною договору.
08.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 6318741 до Кредитного договору № 5429754 від 31.05.2007 року, відповідно до якої сторони погодили внести зміни до кредитного договору, зазначивши, що Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 5429754 від 31.05.2007 року належним чином, що підтверджується копією платіжного доручення № 1000 від 31.05.2007 року, а позичальником було придбано автомобіль, який в подальшому було в примусовому порядку реалізовано в рахунок часткового погашення боргу (а.с. 16,17).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають, зокрема, з договору, що передбачено ст.11, ч.2 ст. 509 ЦК України.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами в силу ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до п. 3.5.7, п. 4.2.2 Кредитного договору Банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту та нарахованих процентів, зокрема, у випадку невиконання позичальником зобов`язань перед Банком за Кредитним договором.
16.07.2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» був укладений договір відступлення права вимоги № 1034/44, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 5429754 від 31.05.2007 року. (а.с. 42-56)
Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, не провадить сплату процентів за користування кредитними коштами, не реагує на вимогу позивача про дострокове повернення кредиту (а.с. 36), у зв`язку з чим не повернув в строк отримані кредитні кошти, в результаті чого перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 6273,19 доларів США, а саме, заборгованість по кредиту в розмірі 4 875,56 доларів США та несплачені проценти в розмірі 1 397,63 доларів США. (а.с. 18-19).
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ч. 1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивач просить стягнути з відповідача борг в іноземній валюті - доларах США.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
За змістом наведених положень закону та правових висновків Верховного Суду, суд має право ухвалити рішення про стягнення суми боргу в іноземній валюті лише у разі, якщо боржником отримані у позику грошові кошти саме в іноземній валюті.
Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №5429754 від 31.05.2007 року в розмірі 4000,00 доларів США, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1613,59 грн. стягується з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355, ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя: С.В. Клімова