РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/492/24

2/609/215/2024

18 липня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

вимоги позивача: про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін .

1. 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) з вимогою про зміну розміру аліментів.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 03 жовтня 2011 року, який був зареєстрований Жолобківською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Від спільного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 21.03.2022 р. шлюб між сторонами розірвано.

Окрім того, судовим наказом № 609/239/24 від 19 лютого 2024 року, виданим Шумським районним судом Тернопільської області, із позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2024 року та проводити до досягнення дітьми повноліття.

22.02.2024 р. головним державним виконавцем Шумського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюком Р.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання наказу №609/239/24.

Зазначає, що під час винесення судового наказу заявником не надано, а судом не враховано такі фактичні обставини справи як стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, позивач є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ №721032 від 22.01.2024 року, виданою Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи.

Окрім того, 23 лютого 2024 року позивач уклав шлюб із гр. ОСОБА_7 та на даний час проживає разом із нею та її дітьми. Разом вони несуть витрати на харчування, предмети побуту, одяг для себе та дітей.

Зазначає, що фактично він бере безпосередню участь в утримані дітей ОСОБА_7 .

Також на його утриманні знаходить матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі -3232,08 грн., якій він також надає посильну матеріальну допомогу.

Як на іншу обставину справи, яке має істотне значення для розгляду справи позивач вказує на те, що на відповідача ОСОБА_3 було складено протокол за невиконання нею обов`язків щодо виховання дітей, однак адміністративну справу було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чаус С.В позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Вказали, що позивач не відмовляється від сплати аліментів на своїх дітей, більше того, він в добровільному порядку передає відповідачу частину коштів на утримання доньки та сина.

Одночасно зазначили, що відповідач ОСОБА_3 отриманні на теперішній час аліменти використовує не на дітей, а на себе, а саме: на придбання алкогольних напоїв.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, засобами поштового зв`язку на адресу суду надіслала заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги позивача не визнала, та просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що виховує двох неповнолітніх дітей самостійно, при цьому ніякої фінансової допомоги від батька дітей не отримує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відділу.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 22 травня 2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача та клопотанням позивача підготовчий розгляд справи відкладено на 06 червня 2024 року.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 20 червня 2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 04 липня 2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 18 липня 2024 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 03 жовтня 2011 року. Від спільного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

7. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 21.03.2022 р. шлюб між сторонами розірвано.

8. Судовим наказом № 609/239/24 від 19 лютого 2024 року, виданим Шумським районним судом Тернопільської області, із позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2024 року та проводити до досягнення дітьми повноліття.

9. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 лютого 2024 року Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 23 лютого 2024 року, актовий запис № 07, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_10 ».

10. Від попереднього шлюбу у ОСОБА_11 народилось двоє дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що посвідчується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 15 грудня 2008 року Якимівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що посвідчується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 10 квітня 2019 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

11. Актом №18/3-48/3 від 11 березня 2024 року складеного старостою старостинського округу у складі сіл Якимівці, ОСОБА_14 в присутності свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 встановлено, що ОСОБА_7 разом із своїми дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дійсно проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

12. Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 07 березня 2024 року складеного депутатом міської ради ОСОБА_17 , в присутності свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 у власному будинку, в якому є належні умови проживання. Разом із ним проживають його дружина ОСОБА_7 з дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

13. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 721032 від 22 січня 2024 року та копії посвідчення серії НОМЕР_4 виданого 22 березня 2024 року Управлінням соціального захисту населення Кременецької РВА позивач ОСОБА_1 являться особою з інвалідністю 3 групи.

14. Відповідно до довідки про доходи №129217 виданої ПФУ в Тернопільській області вбачається, що матір позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Тернопільській області (Лановецьке ОУ) та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р. становить 3232,08 грн.

15. На підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 надає матеріальну допомогу матері останнім до матеріалів цивільної справи долучено дублікати чеків на суму 170,85 грн. та 3015,08 грн.

ІV. Оцінка Суду.

16. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

17. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

18. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

19. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

20. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

21. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

22. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

23. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

24. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

25. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

26. Відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

27. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

28. За приписами частини сьомої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

29. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

30. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

31. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

32. Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

33. Разом з тим, частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

34. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що на даний час він є особою з інвалідністю третьої групи, змінився його сімейний стан, а також на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка потребує матеріальної допомоги з його боку та діти дружини від нового шлюбу.

35. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

36. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

37. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд виходить з того, що в даному випадку, саме позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а саме їх зменшення, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Позивач, аргументуючи необхідність зміни розміру аліментів на утримання дітей, вказує на наявність у нього 3 групи інвалідності, на підтвердження чого надає довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 721032 від 22 січня 2024 року та копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_4 від 22.03.2024 р.

Однак, досліджені матеріали справи не містять доказів істотного погіршення стану здоров`я позивача, що призвело до значної й невідворотної втрати ним працездатності, та як наслідок втрати ним основної роботи за наявності, або переведення на іншу, менш оплачувану роботу, що у свою чергу призвело б до зменшення рівня отримуваних ним доходів. Окрім того, позивач не надав суду доказів того, які витрати останній вимушено здійснює для лікування чи/та підтримання стану свого фізичного здоров`я після надання йому статусу особи з інвалідністю ІІІ групи.

Встановлення для позивача статусу особи з інвалідністю ІІІ групи з певними обмеженнями щодо працездатності, на думку суду, є фактичним підтвердженням певного погіршення стану фізичного здоров`я ОСОБА_1 , проте сама по собі ця обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються із нього на підставі судового наказу.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач також посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він одружився з іншою жінкою та фактично бере безпосередню участь в утриманні її двох неповнолітніх дітей.

Суд враховує, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено суттєвого погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з укладенням шлюбу, що має наслідком неможливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному в судовому наказі. Доказів додаткових витрат на утримання його дружини, дітей дружини, матеріали справи не містять.

Окрім того, неповнолітні діти дружини позивача - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мають батьків, на яких і покладається обов`язок по утриманню своїх дітей на належному рівні. В матеріалах справи відсутні докази того, що батько цих дітей позбавлений батьківських прав, або ж, що ОСОБА_11 є одинокою матір`ю. Остання має право на отримання аліментів на своїх дітей для належного їх утримання. Доказів того, що дружина позивача не отримує аліментів подано не було.

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка досягла пенсійного віку, суд відхиляє у зв`язку з тим, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу через те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків тощо.

Позивачем не надано доказів як щодо факту утримання своєї непрацездатної матері (окрім двох дублікатів чеків, де перекази коштів були здійсненні до винесення судового наказу) так і факту недостатності пенсійного забезпечення матері.

Окрім того, суд позбавлений можливості перевірити та оцінити, які джерела доходу мав та має наразі позивач, яким чином та наскільки змінився розмір його доходу, як це вплинуло на фактичний розмір аліментів, які сплачуються ним на користь малолітніх дітей, та відповідно яким чином змінився (погіршився) матеріальний стан платника аліментів.

Суд не бере до уваги, посилання позивача щодо інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, а саме те, що на відповідача ОСОБА_3 в 2018 році було складено протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме, невиконання обов`язків щодо виховання дітей.

Вищевказаний факт не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, окрім того, у цей період позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 , а обов`язок щодо виховання своїх дітей лежить не тільки на матері але й на батькові.

Доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_4 використовує аліменти не за цільовим призначенням, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 , як платник аліментів, в порядку ст. 186 СК України, до подачі позову звертався до органів опіки та піклування з приводу здійснення ними контролю за цільовим витрачанням аліментів та проведення інспекційний відвідувань одержувача аліментів, матеріали справи не містять.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

38. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

З цих підстав,

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 18 липня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце знаходження: вул. Шевченка, 3, м. Шумськ, .

Суддя: М.В. Харлан