Провадження №6/337/363/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фуклєвої Інни Федорівни про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (стягувач),

ВСТАНОВИВ:

21.06.2024 до суду надійшло вказане подання, відповідно до якого старший державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі) Фуклєва І.Ф. просить застосувати примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі на 09.07.2024 на 10.00 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд.48а.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 55524511 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/1384/17, виданого 09.10.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2017, яке було відкрито 15.01.2018.

Рішення суду станом на 17.06.2024 не виконується, на виклики державного виконавця боржник не з`являється, кореспонденцію не отримує, що фактично унеможливлює застосування до нього заходів примусового виконання, у тому числі передбачених ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Своєю бездіяльністю та ухиленням від сплати аліментів боржник допустив заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів на 14 місяців, яка станом на 31.05.2024 складає 91847,54 грн.

25.10.2023, 29.02.2024, 06.06.2024 боржнику було направлено виклик державного виконавця для з`ясування питання щодо сплати аліментів за виконавчим документом та/або складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.183-1 КУпАП, однак, боржник до державного виконавця не з`явився, причини неявки не повідомив. У зв`язку з цим було складені відповідний акт державного виконавця.

В подальшому на адресу боржника були направлені повторні виклики, але боржник кореспонденцію не отримує, до відділу не з`являється, причини несплати аліментів не повідомляє, що свідчить про умисне невиконання рішення суду. У зв`язку з чим є підстави для звернення до суду з вказаним поданням.

Ухвалою суду від 25.06.2024 подання державного виконавця прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У поданні державний виконавець просить провести судове засідання без участі представника Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

Суд вважає можливим розглянути подання у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону Закон №1404-VIII, у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Місце виконання рішення визначене ст.24 Закону №1404-VIII.

Так, згідно з ч. 1 ст.24 вказаного Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Судом встановлено, що з 15.01.2018 на примусовому виконанні у Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 55524511 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/1384/17, виданого 09.10.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2017 і до повноліття дитини.

Зі змісту викликів державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Фуклєвої І.Ф. від 25.10.2023, 29.02.2024, 06.06.2024, копії яких додані до подання, вбачається, що боржника ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до виконавця 02.11.2023 о 10:00, 08.03.2024 о 13:30 та 13.06.2024 о 14.00 відповідно, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією акту державного виконавця від 13.06.2024, складеного в межах даного ВП, боржник ОСОБА_1 13.06.2024 до відділу не з`явився, інформації щодо сплати аліментів не надав.

Відповідно до розрахунку, доданого до подання, станом на 31.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим документом про сплату аліментів становить 92847,54 грн.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає подання державного виконавця необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у примусовому супроводженні працівником органу Національної поліції особи, щодо якої він застосовується, задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Тому, звертаючись до суду з відповідним поданням, виконавець повинен надати докази того, що ним здійснені необхідні заходи як для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, так і про необхідність явки до державного виконавця, але вони не дали позитивних результатів, боржник не з`явився за викликом виконавця без поважних причин.

Натомість, з доданих до подання матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 відомо про відкриття вищевказаного виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, до подання державним виконавцем не додано жодних доказів на підтвердження вручення або надіслання боржнику копії постанови про відкриття ВП № 55524511 рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено Законом №1404-VIII.

Крім того, до подання державного виконавця не додано доказів на підтвердження вручення боржнику викликів державного виконавця або про їх фактичне надіслання за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Долучені до матеріалів подання виклики державного виконавця від 25.10.2023, 29.02.2024, 06.06.2024 та акт від 13.06.2024 про неприбуття боржника на виклик, самі по собі не свідчать про те, що боржник обізнаний про ВП № 55524511 та про необхідність явки до виконавця.

Також слід зазначити, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду було відкрито 15.01.2018, а до матеріалів подання долучено лише три виклики боржника державним виконавцем починаючи з 25.10.2023. Тобто, які дії вчинялись державним виконавцем з дати відкриття провадження і до виклику боржника 25.10.2023, ініціатором подання не зазначено та не підтверджено.

Отже, у даному випадку відсутні підстави вважати, що боржник не з`являється до державного виконавця на виклик без поважних причин, що надавало би підстави застосувати до нього привід.

Вирішуючи подання суд також враховує, що привід боржника є істотним втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Невиконанням рішення суду, хоч і зачіпаються законні права стягувача, але з боку державного виконавця належного доказового обґрунтування необхідності застосування до боржника примусового приводу не представлено, а сам факт наявності заборгованості за виконавчим документом не дає підстав для задоволення подання про привід боржника.

На підставі викладеного, у задоволенні подання слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258-260, 438 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фуклєвої Інни Федорівни про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (стягувач) - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Сидорова