ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2838/23

Провадження № 22-ц/4820/1069/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року, суддя Маршал І.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2023 року АТ «ОТП Банк», далі Банк, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 199718,94 грн.

В обґрунтування позову вказало, що 28.04.2021 року між сторонами було укладено кредитний договір №, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 196100грн., з кінцевим терміном повернення 28.04.2026 року, за користування яким зобов`язалася сплачувати у період з 28.04.2021 року по 27.06.2021 року 0,01% річних, а у період з 28.06.2021 року до повного виконання зобов`язань 29,90% річних.

Відповідач належно зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становила 199718,94 грн., з яких 149714,24 грн. заборгованості по тілу кредиту та 50004,70 грн. заборгованості по відсотках.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 199718,94 грн. Вирішено питання судових витрат.

Суд виходив з того, що позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги кредитора стосовно стягнення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати недійсними умови Правил користування АТ «ОТП Банк» та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на її користь грошові кошти в сумі 78726,12 грн.

В обґрунтування вимог послалася на те, що кредитний договір між нею та банком не укладався, надані банком документи не є юридичним договором, а лише містять інформацію для споживача, необхідну для ознайомлення перед укладенням кредитного договору. В порушення вимог процесуального закону, суд не прийняв до розгляду поданого нею зустрічного позову, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке було заявлено представником відповідача, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості навести свої доводи та заперечення щодо позовних вимог Банку.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом були повідомлені належним чином.

Враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 28.04.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до п. 1.1. якого відповідач отримала кредит у розмірі 196100 грн.

Умовами договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору.

Згідно з погодженим сторонами додатком №1 до кредитного договору № (графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту), позичальник зобов`язалася погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки за його користування шляхом внесення щомісячно визначеної суми, починаючи з 28.04.2021 року до 28.04.2026 року.

Відповідно до розрахунку Банку, станом на 14.06.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 199718,94 грн., з яких 149714,24 грн. заборгованості по тілу кредиту та 50004,70 грн. заборгованості по відсотках.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першої, другої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем власноруч підписано кредитний договір № від 28.04.2021 року, в якому викладено усі істотні умови договору, зокрема, розмір відсоткової ставки за користування кредитом, паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів за кредитом.

Доводи відповідача щодо не підписання нею кредитного договору колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 не надала відповідних доказів, не заявляла суду клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

В той же час, порушуючи в суді апеляційної інстанції питання щодо недійсності кредитного договору та застосування відповідних наслідків, апелянт не заперечувала сплату нею 78726,12 грн. на рахунок Банку.

Також, в електронному зверненні на адресу суду першої інстанції, яке міститься на а.с. 57 справи, ОСОБА_2 підтвердила наявність заборгованості по тілу кредиту.

Слід також зауважити, що, як вбачається зі змісту виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 , наданої Банком, дані якої нею не було спростовано, відповідач періодично використовувала кредитні кошти шляхом активізації кредитної картки, зокрема, для придбання товарів у магазинах по місцю своєї роботи, в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, що підтверджено також і даними трудової книжки ОСОБА_1 , яка в період 2020-2021 років працювала у цій місцевості.

При цьому, ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, проведеного АТ «ОТП Банк», не довела обставин щодо не користування нею коштами за допомогою кредитної картки, не довела відсутності боргу за тілом кредиту та процентами.

Дослідивши докази у відповідності з вимогами ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги АТ «ОТП Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуального порядку розгляду зустрічного позову, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова