Номер провадження: 22-ц/813/3111/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

від відповідача ОСОБА_5 не з`явились,

переглянувши справу №521/21638/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку квартири за апеляційною скаргою представника Петренко Наталії Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2023 року у складі судді Тополевої Ю.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 13 вересня 2023 року через систему «Електронний суд» до суду з вищеназваним позовом (зареєстровано в суді 14 вересня 2023 року), просила:

визнати договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 12 травня 2014 року, договором купівлі-продажу;

визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частину визнати квартири, загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (а.с.1-6).

За подання позовної заяви (документ сформований в системі «Електронний суд» 13 вересня 2023 року) сплачено судовий збір в сумі 4060,60 грн. (розмір вартості частки квартири при зверненні до суду визначено у розмірі 292789,50 грн.) (а.с.7).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору виходячи з дійсної ринкової вартості квартири на день подання позову, встановленої шляхом проведення незалежної експертної оцінки майна, проведення оціночної експертизи або шляхом співставлення цін на аналогічні об`єкти нерухомості.

07 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про зменшення розміру судового збору за звернення до суду із майновою вимогою про визнання права власності на частку квартири до вже сплаченого судового збору в розмірі 2927,89 грн. із урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с.39-42).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2023 року у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору відмовлено; позовну заяву повернуто позивачу на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України через не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк (а.с.54-55).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу суду від 09 листопада 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про зменшення розміру судового збору за зверненням до суду із майновою вимогою про визнання права власності на частку квартири до вже сплаченого судового збору в розмірі 2927,89 грн. із урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір»; справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.57-59).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає у необґрунтованості та формальності відмови у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору. Зменшення розміру сплати судового збору за майнову вимогу до вже сплаченого розміру дозволить позивачу реалізувати її права на звернення до суду із урахуванням її майнового стану та забезпечить дотримання норм чинного законодавства зі сторони суду, в тому числі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що право на суд не є абсолютним та може бути піддане обмеженням. Вимоги суду щодо сплати судового збору не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду (а.с.100-101).

Представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, за змістом якої зазначено, що позиція суду робить гарантоване нормами статті 6 Конвенції право на справедливий суд ілюзорним та демонструє формальне відношення національної судової системи до ратифікованих норм Конвенції (а.с.112).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку квартири.

При поданні позовної заяви позивачем розраховано та сплачено судовий збір за майнову вимогу ціною у 292789,50 грн. та дві немайнові вимоги; загальна сума судового збору склала 5075,09 грн. (2927,89 грн. + 1073,60 грн. + 1073,60 грн. = 5075,09 грн.).

Частина 3 статті 4 Закон України «Про судовий збір» встановлює понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8 для ставки судового збору у разі подання до суду документів у електронній формі.

Таким чином, загальна сума сплаченого судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту становить 4060,10 грн.; судовий збір в даній сумі позивачем сплачено.

На виконання ухвали суду першої інстанції позивач подала клопотання про зменшення розміру судового збору, до клопотання додано докази наявності підстав для зменшення розміру судового збору в частині вимоги майнового характеру, що суд безпідставно відхилив, допустивши тим самим надмірний формалізм та порушивши право позивача на звернення до суду.

За положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а положеннями статті 13 Конвенції визначено право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення; пряма чи опосередкована заборона на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

У розумінні конвенційних положень при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірних формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Наполягаючи на проведенні оцінки спірного майна, суд не звернув увагу на зазначені у позовній заяві та заяві про усунення недоліків доводи позивача щодо відсутності доступу та технічних документів на спірне майно, що фактично унеможливлює ознайомлення з об`єктом оцінки для проведення оцінки.

Цивільний процесуальний кодекс України надає право суду самостійно визначати розмір судового збору, який має бути доплачений у випадку, якщо суд вважає сплачений судовий збір недостатнім.

Залишаючи позовну заяву без руху для сплати судового збору, суд не вказав, яка саме сума судового збору підлягає доплаті.

Крім того, позивач до клопотання про зменшення розміру судового збору додали докази, які підлягали врахуванню судом.

Так, за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 31 травня 2023 року та від 03 листопада 2023 року ОСОБА_1 за попередній календарний рій (2022 рік) та два квартали 2023 року мала дохід у розмірі 2078,49 грн.

Крім того, ОСОБА_1 обліковується у Подільській філії Одеського обласного центру зайнятості як безробітна, що підтверджується довідкою від 01 червня 2023 року №207, №208; довідкою від 06 листопада 2023 року №356, 357.

Отже, підтвердженим є те, що позивач не має постійного доходу, не має роботи та обліковується як безробітна, що відповідно, суттєво впливає на можливість сплати судового збору.

Приймаються доводи апеляційної скарги, що зменшення розміру судового збору за майнову вимогу до вже сплаченого розміру дозволить позивачу реалізувати її право на звернення до суду із урахуванням її майнового стану та забезпечить дотримання норм чинного законодавства зі сторони суду, в тому числі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Петренко Наталії Олегівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2023 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку квартири скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова