Справа № 336/2504/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретаря судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справі №336/2504/2024 за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , комісія по трудовим спорам виробничого підрозділу Запорізького моторвагонного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця», керівник виробничого підрозділу Запорізького моторвагонного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» Чернявський Євген Іванович, голова комісії по трудовим спорам Запорізького моторвагонного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Тріщук Віталій Вікторович, на дії державного виконавця,

за відсутності учасників справи, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 представник заявника за довіреністю через систему «Електронний суд» звернувся до суду із зазначеною скаргою на дії державного виконавця, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кабаченко Юлії Юріївни про повернення 23.02.2024 стягувачу АТ "Укрзалізниці" без прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, - про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні та зобов`язати Центральний ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, - про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні.

Разом з цим, стороною заявника заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на звернення зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця.

За змістом скарги рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.10.2022 у справі №336/192/22 позов АТ «Українська залізниця» задоволено. Додатковим рішенням від 13.09.2023 здійснено розподіл судових витрат. На виконання додаткового рішення судом 03.11.2023 виданий виконавчий лист від 13.09.2023, який 26.12.2023 пред`явлений стягувачем до примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 07.03.2024 на адресу стягувача надійшло повідомлення від 23.02.2024 державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. про повернення на підставі ст.4, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого документа без прийняття до виконання, адже у виконавчому листі відсутня повна дата народження, ідентифікаційний код боржника, номер телефона стягувача, унікальний номер боржника в Єдиному демографічному реєстрі, внаслідок неповідомлення стягувачем реквізитів рахунка для отримання коштів, відсутності у заяві про відкриття виконавчого провадження номеру та дати видачі виконавчого документа.

З огляду на те, що заявник вважає дії державного виконавця незаконними, такими, що порушують права стягувача, із посиланням на ст.447-453 ЦПК України, ст.3,4,18,26 Закону України «Про виконавче провадження», представник заявника ОСОБА_2 просить задовольнити скаргу.

Ухвалою суду від 19.03.2024 постановлено скаргу прийняти до свого провадження, призначити судове засідання у справі, повідомити про подання скарги, час та місце проведення судового розгляду у справі заявника та заінтересовану особу. Згідно з мотивувальною частиною ухвали суду клопотання про поновлення процесуального строку на звернення зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця необхідно розглянути під час судового засідання.

Представник заявника Уткін О. під час судового засідання 05.06.2024, підтримав доводи скарги, просив задовольнити її, поновивши строк звернення до суду зі скаргою, враховуючи дату отримання повідомлення державного виконавця.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кабаченко Ю.Ю. в цьому ж судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству, підтримала надані письмові пояснення.

У справі міститься заява представника особи, яка звернулась зі скаргою, - О.Уткіна від 28.06.2024, відповідно до якої представник на задоволенні скарги наполягає, просить розглянути скаргу за відсутності представника.

27.06.2024 від державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. надійшла заява про розгляд скарги без участі представника відділу, судове рішення просить прийняти на розсуд суду, разом з цим, повідомляє, що відділ ДВС скаргу не підтримує.

Згідно з письмовими поясненнями державного виконавця Кабаченко Ю.Ю., що надійшли до суду 13.05.2024 за допомогою системи «Електронний суд», у разі невідповідності виконавчого документа приписам ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», він підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання. Крім того, державний виконавець наголошує, що положення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» є застосованими виключно до відкритих виконавчих проваджень, стверджує, що відсутність дати народження боржника та РНОКПП унеможливлює прийняття державним виконавцем рішення про відкриття провадження з технічної точки зору. У письмових поясненнях наголошено, що стягувач не позбавлений права на повторне звернення до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, володіючи даними про боржника, як роботодавець. Законних підстав для додаткового покладення на відділ ДВС обов`язку щодо вирішення питання про відкриття виконавчого провадження немає. Відповідно, державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи положення ч.2 ст.450 ЦПК України, а також вжиття судом всіх можливих заходів для повідомлення заінтересованих осіб, неодноразове відкладення розгляду скарги, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.

Щодо процесуальних аспектів розгляду скарги, суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями ч.1,5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч.1,2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до змісту ч.1,5,7 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Розглянувши викладені у скарзі доводи особи, яка звернулась зі скаргою, заперечення заінтересованої особи, дослідивши наявні письмові докази, надавши оцінку наявним матеріалам справи, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.10.2022 у цивільній справі №336/192/22, пр.2/336/3138/2022, яке набрало законної сили 10.11.2022, позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до комісії по трудовим спорам структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонного депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення комісії по трудовим спорам - задоволено. Скасовано рішення комісії по трудовим спорам від 21.12.2021 року № 14 структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» (за підписом голови КТС Тріщук В.В. та секретаря КТС Марченко Ю.В.) про скасування наказу № 338/ОС «По особовому складу» від 09.12.2021 року «Про відсторонення ОСОБА_1 , що працює помічником машиніста електропоїзда структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/107660689).

У рішенні зазначено всю наявну на час розгляду справи інформацію про учасників справи:

Позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, б. 5; код ЕДРПОУ 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», знаходиться: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, код ЕДРПОУ 40081237.

Відповідачі:

-Комісія по трудових спорах структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 4Б.

- ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 . Інші відомості відсутні

Треті особи:

-Начальник структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ;

- Голова комісії по трудових спорах структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Тріщук Віталій Вікторович, знаходиться за адресою: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 4 «Б»,

Крім того, відповідно до додаткового рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.09.2023 у цивільній справі №336/192/22, пр. 2-др/336/38/23, яке набрало законної сили 14.10.2023, клопотання представника позивача Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Уткіна Олександра Євгеновича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до комісії по трудовим спорам структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонного депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення комісії по трудовим спорам задоволено. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з комісії по трудовим спорам структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонного депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» судовий збір по 2481 грн. з кожного (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114004111). У додатковому рішенні наведені всі наявні відомості про учасників справи (у резолютивній частині).

Матеріалами справи підтверджено, що виконавчий лист від 13.09.2023 виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 03.11.2023. У наявній копії виконавчого листа міститься примітка у графі для відміток державного виконавця про виконання рішення про повернення виконавчого листа відповідно до п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 23.02.2024, запис здійснений ОСОБА_5 , що визнається державним виконавцем.

Вказаний виконавчий лист відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження за підписом представника АТ «Укрзалізниця» Уткіна О. від 26.12.2023, із додатком оригіналом виконавчого листа, поданий до Центрального відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.12.2023, вх.№ 736. Копія заяви із приміткою про її подання досліджена судом.

Повідомлення державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. про повернення виконавчого документа від 23.02.2024 отримане регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» 07.03.2024, що видно із копії супровідного листа від 23.02.2024 із приміткою юридичної служби вказаної юридичної особи, датоване 07.03.2024 (штамп вхідної кореспонденції).

З урахуванням дати звернення до суду 18.03.2024, строк на звернення зі скаргою, визначений п.а ч.1 ст.449 ЦПК України, не порушений. Зазначені обставини зумовлюють відмову у задоволенні клопотання особи, яка звернулась зі скаргою, про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки він дотриманий та поновленню не підлягає. Разом з цим, слід наголосити, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів АТ «Українська залізниця» щодо дати отримання повідомлення державного виконавця.

За змістом повідомлення від 23.02.2024 державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.3,4 ч.1 ст.4, п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ виконавчий лист №336/192/22 від 03.11.2023, виданий Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» судового збору повернутий без прийняття до виконання. У повідомленні також наведено посилання на п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень. Так, підставою для повернення стала відсутність дати народження боржника, його ідентифікаційного коду, відсутність у заяві про відкриття виконавчого провадження номеру та дати видачі виконавчого документа, реквізитів рахунка для перерахування коштів, дати народження та ідентифікаційного коду боржника.

Суд при розгляді справи наголошує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

Згідно із ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пунктах 5, 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до ст. 3, ч.1 ст.5 5 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

За приписами ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Суд враховує, що згідно з п.21.22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження). При цьому вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону про виконавче провадження. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 47 у взаємозв`язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків (у даному абзаці норми законодавства наведені відповідно до змісту Постанови Пленуму, тобто, чинні на час її ухвалення).

Крім того, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, суд враховує правові висновки, здійснені у постановах Верховного Суду у справі №686/3941/19, провадження № 61-13029св20 від 29.04.2021 та у справі № 469/1357/16-ц, провадження № 61-32698 св 18 від 27.12.2018.

Так, відповідно до вказаних постанов виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

Крім того, доводи державного виконавця щодо змісту заяви про примусове виконання рішення суперечать змісту ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, судом під час розгляду скарги не встановлено обґрунтованості дій державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з урахуванням наведених вище нормативних приписів та правових висновків.

Суд наголошує, що згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3, ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. Разом з цим, твердження державного виконавця щодо технічної неможливості зареєструвати та відкрити виконавче провадження в разі відсутності певних відомостей у виконавчому документі жодними доказами не підкріплено.

Також судом під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (відповідь Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 05.06.2024 на запит суду).

Проте, вказані відомості щодо дати народження боржника були відсутні у додатковому рішенні суду, відповідно, й у виконавчому листі, що видається саме на підставі рішення. Натомість, державний виконавець має достатні повноваження для уточнення всіх необхідних відомостей для забезпечення виконання рішення суду, проте ними не скористалась.

Так, за результатом розгляду цієї справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кабаченко Юлії Юріївни про повернення 23.02.2024 стягувачу АТ "Укрзалізниці" без прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, - про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні та скасування вказаного повідомлення про повернення виконавчого документа від 23.02.2024.

Разом з цим, суд зауважує, що згідно з положеннями ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, прямого обов`язку розглянути питання про відкриття виконавчого провадження в даному випадку (в разі скасування повідомлення державного виконавця) чинним законодавством не передбачено. Тому суд вважає за необхідне зобов`язати Центральний ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути питання про прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, - про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні. Відповідно, скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.453 ЦПК України слід роз`яснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 2, 4, 18, 258-260, 263, 271, 431, 447-451, 453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кабаченко Юлії Юріївни про повернення 23.02.2024 стягувачу АТ "Укрзалізниці" в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» без прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, - про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні та скасувати відповідне повідомлення про повернення виконавчого документа від 23.02.2024.

Зобов`язати Центральний ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути питання про прийняття до виконання виконавчого листа від 13.09.2023, виданого 03.11.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 по справі №336/192/22, пр.2-др/336/38/23, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судового збору у розмірі 2 481,00 гривні.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Роз`яснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала, що постановлена судом у разі неявки всіх учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 28.06.2024.

Суддя Л.А. Вайнраух