Єдиний унікальний номер 235/4339/24
Провадження № 2/235/1262/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Конюшенко Ірина Данилівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Конюшенко І.Д., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 14.02.2022 по 01.05.2024, звільнений за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

При звільненні та до теперішнього часу відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, не виплатив йому заробітну плату, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.2-3).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.13).

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково з наступних підстав.

ОСОБА_1 працював на підприємстві з 14.02.2022 по 01.05.2024, звільнений з ТОВ «Краснолиманське» 01.05.2024 згідно з наказом від 01.05.2024 № 155к за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України.

Заборгованість із заробітної плати виникла за період з квітня 2024 року по травень 2024 року та станом на день надання відповіді на запит склала 276 295,61 грн (сума заборгованості зазначена після утримання всіх обов`язкових податків та зборів).

01.05.2024 позивач не працював, оскільки знаходився у простої.

Позовні вимоги у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є недоведеними в частині їхнього розміру, є неточними (без зазначення періоду, без розрахунку), тому під час розгляду справи відсутні підстави вважати, що відповідачем при виплаті заборгованості по заробітній платі за цим рішенням суду не буде виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку. Таким чином, право позивача в цій частині не є порушеним, отже вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Позивач у день звільнення не працював, тож мав би направити відповідачу вимогу про проведення з ним розрахунку після звільнення, як того вимагають норми ст.116 КЗпП України. За таких умов датою виникнення затримки розрахунку при звільненні був би наступний день після отримання відповідачем такої вимоги, проте позивач не спрямував відповідачеві жодної вимоги про проведення з ним розрахунку.

Відповідач дізнався про таку вимогу позивача під час отримання ухвали від 10.06.2024, тобто 12.06.2024 з системи «Електронний суд».

Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не містять чітких визначень, а також не відповідають нормам діючого законодавства України у частині недотримання ст.117 КЗпП України та постанови КМУ № 100, а тому, на думку відповідача, не підлягають задоволенню.

Відповідач просить врахувати, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових відносинах. У вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав. Інтереси роботодавця також мають бути враховані, не слід перетворювати відповідальність відповідача на каральну санкцію, тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відповідач також просить врахувати його інтереси, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища платоспроможності та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, що буде доцільним та справедливим, значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства.

ТОВ «Краснолиманське» протягом багатьох років є флагманом енергетичного комплексу України, а також містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської територіальної громади Покровського району Донецької області. Після початку війни російським агресором вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівникам, які кожен день, ризикуючи своїм життям, роблять спуски під землю для того, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель українських сімей.

На підставі наведеного відповідач просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 276 295,61 грн без відрахування з цієї суми обов`язкових до сплати сум податків та зборів, в інших вимогах позивачу відмовити (а.с.16-20).

Проаналізувавши позовні вимоги і заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, оцінивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих сторонами письмових доказів, суд доходить наступних висновків.

Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 14 лютого 2022 року (наказ № 45к від 14.02.2022) по 1 травня 2024 року (наказ № 155/к від 01.05.2024), працюючи гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.6).

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2).

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 437 від 26.06.2024 заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з квітня 2024 року по травень 2024 року становить 276 295,61 грн (сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів), в тому числі квітень 2024 року 51056,13 грн, травень 2024 року 225239,48 грн, у тому числі компенсація за невикористану відпустку за 124 к.д. 225131,84 грн (а.с.24).

За таких обставин суд доходить висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2024 року по травень 2024 року в сумі 276 295,61 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

З довідки про відмітки ТОВ «Краснолиманське» вбачається, що позивач у день звільнення не працював знаходився у простої (а.с.25), вимоги про розрахунок пред`явлені позивачем 31 травня 2024 року шляхом направлення копії позовної заяви відповідачу через підсистему «Електронний суд» (а.с.11); надані позивачем докази не дають суду змогу стверджувати про отримання відповідачем його заяви про виплату заборгованості по заробітній платі та всіх сум, належних йому при звільненні, від 03.05.2024 (а.с.7-9).

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 438 від 26.06.2024 середньоденний заробіток ОСОБА_1 на дату звільнення 01.05.2024 склав 3404,58 грн (а.с.23).

Таким чином, позивач має право на відшкодування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 1 червня 2024 року по 4 липня 2024 року в сумі 81 709,92 грн (3404,58 грн х 24 днів), де 3404,58 грн - середньоденний заробіток позивача, 24 - кількість робочих днів затримки розрахунку.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 968,96 грн необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (а.с.1).

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 968,96 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 наведеного Закону судовий збір в сумі 242,24 грн підлягає поверненню позивачеві як внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (м. Київ, Шевченківський район, вулиця Хмельницького Богдана, 64, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період: квітень 2024 року травень 2024 року в сумі 276 295 (двохсот сімдесяти шести тисяч двохсот дев`яноста п`яти) гривень 61 копійки без утримання податків та інших обов`язкових платежів; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 червня 2024 року по 4 липня 2024 року в сумі 81 709 (вісімдесяти однієї тисячі семисот дев`яти) гривень 92 копійки з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» в дохід держави судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір в розмірі 242 (двохсот сорока двох) гривень 24 копійок за квитанцією ID 1773-0385-2463-8620 від 30.05.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко