Справа № 526/1816/24
Провадження № 2/526/873/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 липня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Киричка С.А.,

з участю секретаря судового засідання Широколави О.В.,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Гадяцький відділ державної виконавчої служби в Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про скасування арешту,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування арешту та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про які зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 06 грудня 2006 року Гадяцькою державною нотаріальною конторою за № 4172418 та на підставі постанови виконавчої служби у Гадяцькому районі від 06 грудня 2006 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час звернення до нотаріуса з приводу оформлення договору купівлі-продажу зазначеного будинку було з`ясовано, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження арешт на будинок за вищевказаною адресою.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн аза №373376797 від 09квітня 2024 року наявний запис про обтяження, реєстраційний номер 4172418, тип обтяження: арешт нерухомого майна, яке зареєстровано 06 грудня 2006 року Гадяцькою державною нотаріальною конторою за №4172418 на підставі постанови виконавчої служби у Гадяцькому районі від 06 грудня 2006 року, об`єкт обтяження: будинок за адресою АДРЕСА_1 .

На звернення щодо скасування арешту Гадяцьким ВДВС повідомлено, що скасування арешту можливо виключно у судовому порядку, оскільки постанова №10877 від 06.12.2006 року не знайдена у жодному виконавчому провадженні.

Позивач вважає, що наявність вище вказаних обтяжень нерухомого майна порушує її право власності, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року провадження по зазначеній справі відкрито та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 копію позовної заяви з додатками не отримала у зв`язку з її відсутністю за зареєстрованим місцем проживання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2024 року № 373376797 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 4172418.

Листом №14809 від 13.05.2024 р., стосовно скасування арешту Гадяцький відділ ДВС повідомив, що постанову №10877, на підставі якої накладено арешт, не виявлено в жодному виконавчому провадженні та у зв`язку з знищенням паперових матеріалів виконавчих проваджень ідентифікувати арешт №4172418 від 06.12.2006 року неможливо для його припинення.

Згідно витягу з Єдиного реєстру боржників станом на 05.07.2024 року за параметрами запиту "фізична особа ОСОБА_1 " в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Позивач вважає, що наявність вище вказаних обтяжень нерухомого майна обмежує її права як власника та створює перешкоди у вільному володінні майном, оскільки нею відшкодована шкода, яка була стягнута з неї на підставі вироку суду.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно із ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майна.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною другою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий зокрема за рішенням суду.

За п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачені особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень. Зокрема реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки на даний час відсутні обставини, які були підставою для накладення арешту на нерухоме майно позивача та його наявність створює перешкоди щодо реалізації прав власника майна.

Керуючись ст.ст.15, 16, 526, 317, 319, 321, 583, 631, 651 ЦК України, ст.ст.10-13, 76-83, 223, 258, 259,263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,відомості про який зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 06 грудня 2006 року Гадяцькою державною нотаріальною конторою за №4172418 та на підставі постанови виконавчої служби у Гадяцькому районі від 06.12.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 липня 2024 року.

Суддя: С. А. Киричок