Справа № 333/9148/23
Провадження №2/333/4096/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Михайлової А.В.

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 78923, вчиненого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, 12.06.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 70025,94 грн. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 , грошові кошти в розмірі 25638,68 грн. (двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять вісім грн.. 68 коп.), які були утримані за виконавчим написом № 78923 від 12.06.2021 року вчиненого ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритого 24.11.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрієм Олександровичем.

Ухвалою суд від 19.10.2023 року відкрито провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом та призначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопаду 2023 року у цій справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 78923, вчиненого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, 12.06.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 70025,94 грн., до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цивільної справи.

У судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду відзив, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» заперечує проти задоволення позовних вимог, вимоги позивача вважає безпідставними, а подання позовної заяви спрямоване на ухилення від взятих на себе зобов`язань. Заперечує проти стягнення з відповідача суми в розмірі 25638,68 грн., оскільки така сума стягувачем не отримувалась, а матеріали справи не містять доказів перерахунку такої суми на рахунок стягувача та на рахунок приватного виконавця.

Треті особи у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, представника відповідача і третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_2 , був вчинений виконавчий напис № 78923 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 501122520 від 19.03.2019 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк, ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2 від 17 травня 221 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», ідентифікаційний код юридичної особи 43000243, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 18-05/2021 від 18 травня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 39799749, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз буд. 5Б. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18 травня 2021 року по 28 травня 2021 року.

Сума заборгованості складає 69375,94 грн., яка складається з суми: 43 020,84 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 26 172,06 грн. прострочена заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом, 183,04 грн. строкова заборгованість за штрафами та пенями, 60,00 грн за вчинення виконавчого напис. Загальна сума , що підлягає стягненню дорівнює 70 025,94 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрієм Олександровичем 24.11.2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. 24.11.2021 року постановами Приватного виконавця Якименка А.О., стягнено з боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 700,00 грн., а також стягнута сума основної винагороди в розмірі 7002,59 грн.

10.12.2021 року за постановою приватного виконавця Якименка А.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з доходу ОСОБА_1 , у вигляді заробітної плати, яку він отримує за місцем роботи у Казенному підприємстві «Науково-виробничий комплекс «Іскра». Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати № 981 від 13.10.2023 року утримана сума 25638,68 грн за період з 01 грудня 2021 до 30 вересня 2023 року.

26 лютого 2024 року на виконання ухвали суду від 17.01.2024 року надійшло повідомлення приватного виконавця Якименко А.О., в якому зазначено , що 20.11.2023 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Станом на 26.02.2024 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 40324, 86 грн. Згідно з розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 16463 грн.25 коп., з даних коштів перераховано: 1475,22 - в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 2362,49 - в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; 12625,54 - в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням. Грошові кошти у розмірі 23861 грн. 61коп., приватним виконавцем розподілені не були.

Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною і не чинною Постанову КабінетуМіністрів України№ 662від 26листопада 2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 у справі №645/1979/15-ц.

Крім того, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису № 78923 від 12.06.2021року, була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою компанією, зазначений у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання та про можливі наслідки не усунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Відповідач з причин, невідомих суду, не надав матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Розрахунок заборгованості, який надавався стягувачем приватному нотаріусу, суду також наданий не був. Також суду не надано доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису стягувачем було надано оригінали договорів про відступлення права вимоги, якими би підтверджувалось право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та з АТ «Альфа-Банк».

Згідно зі ст.50 Закону України«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повина бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88Закону України«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 70 025,94 грн. приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_2 не переконалась належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з правовою позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 25638,68 грн., що були стягнуті за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 на підставі вказаного виконавчого напису, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим рішенням законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо.

В зазначених висновках Верховний суд також дійшов висновків, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 623/363/20, провадження № 61-3007св21 від 6 жовтня 2021 року.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд, встановивши на підставі досліджених доказів, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 78923 від 12.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В., стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було проведено примусове стягнення боргу на користь стягувача в сумі 40 324 грн.86 коп., що підтверджено довідкою від 26.02.2024 року приватного виконавця Якименко А.О., які на тепер частково підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Суд не приймає заперечення відповідача з приводу неналежного підтвердження стягнутої суми боргу на підставі Звіту про здійснення відрахування та виплати № 981 від 13.10.2023 року наданим КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра». Оскільки у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису № 78923 від 12.06.2021 року, стягнення боргу відбувається у примусовому порядку. ОСОБА_1 , як боржник, не має можливості впливати на утримання коштів із заробітної плати, переведення таких коштів на рахунок приватного виконавця та розподілення приватним виконавцем таких коштів, в тому числі на перерахунок стягувачу. Перерахунок, отриманих приватним виконавцем, коштів до стягувача відбувається на підставі заяви стягувача до приватного виконавця. Також відповідачем не надано належного підтвердження заявленого заперечення у вигляді отриманої суми та перерахованої суми коштів, в якості боргу, від приватного виконавця. Крім того, сума стягнення з боржника підтверджується довідкою від 26.02.2024 року приватного виконавця Якименко А.О.

Згідно зі ст.12 та ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 78923 від 12.06.2021 року, виданий ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором на суму 70025,94 грн. та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 16463 грн. 25 коп., які були стягнуті з відповідача в порядку примусового виконання виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 78923 від 12.06.2021. грошові кошти у розмірі 23 861 грн 61 коп.., які не розподілені приватним виконавцем також підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом України "Про судовий збір". Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, розмір яких, з урахуванням прожиткового мінімуму, з 01.01.2023 року становить: за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 073,60 грн. та не більше 13 420 грн.

Отже, на час звернення до суду з вказаною позовною заявою позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 2147,20 грн. за дві вимоги, немайного та майнового характеру.

При зверненні до суду з вищевказаними вимогами позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та враховуючи позицію викладену Верховним Судом у постанові від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, а позивач був звільнений від їх сплати при подачі позову, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст.ст.10-13, 77-80, 133, 137, 141, 142, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.5Б) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд.17,84), приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 ), - задовольнити частково..

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12 червня 2021 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 78923 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5 Б) заборгованості в розмірі 70 025,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.5Б) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), грошові кошти в розмірі 16 463 ( шістнадцять тисяч чотириста шістдесят три) грн.25 коп. які були утримані за виконавчим написом № 78923 від 12.06.2021 року вчиненого ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритого 24.11.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрієм Олександровичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання клопотання про забезпечення позову у сумі 536,80 гривні (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп.(дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова