Справа № 702/180/24
Провадження № 2/702/165/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суду Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю

секретаря судового засідання Прилуцької О.І.,

позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Монастирище, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право на забудову (права забудовника) житлового будинку під літерою А1, який будується на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, все, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина на усе майно та майнові права, що за законом належали йому на день смерті. ОСОБА_1 спадщину після смерті спадкодавця прийняв і 13.02.2023 нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину, що складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок (незавершений будівництвом), який розташований в с. Сатанівка Уманського району Черкаської області, нотаріус відмовив, мотивуючи свою відмову відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності нерухомого майна спадкодавцю.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. У поданій 28.05.2024 через свого представника адвоката Грушевого Ю.В. заяві, просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає.

21.03.21024 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження та витребувані з органів нотаріату спадкові справи після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4

04.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Заслухавши позивача та його представника, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

07.04. 2022 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.07.2009 р. /а.с.107/.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки Сатанівського старостинського округу від 18.04.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований та проживав одиноко за адресою АДРЕСА_1 /а.с.23/.

Згідно зі складеним 20.07.2020 та посвідченим секретарем виконавчого комітету Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області заповітом, який був внесений до спадкового реєстру, усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, ОСОБА_4 заповів позивачеві ОСОБА_1 /а.с.21/.

13.02.2023 позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією /а.с. 20/.

Довідкою № 265 про відсоток готовності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , підтверджено, що станом на 09.10.2022 р. на території вказаного домоволодіння знаходиться житловий будинок (незавершений будівництвом) А1 готовністю 43%, а також: літня кухня, прибудова, гараж, сарай, навіс, вбиральня, погріб, огорожа (а.с.12).

Відповідно до характеристики на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , на території вказаного домоволодіння значаться: під літерою А-1 - житловий будинок споруджений у 1985 р., під літерою Б1 літня кухня, споруджена 1963 р., під літерою б2 прибудова, споруджена 1980 р., під літерою В1 гараж, збудований у 1980 р. під літерою Г1 сарай, збудований у 1963 р., під літерою Д1 навіс, під літерою Е1 вбиральня, збудовані у 1980 р., під літерою Ж1 погріб, збудований у 1963 р.

Відомостей про самочинне будівництво допоміжних будівель до будинку дані паспорта не містять.

Рішенням виконавчого комітету Сатанівської сільської ради народних депутатів №16 від 24.05.1991 дозволено ОСОБА_5 будівництво житлового будинку на земельній ділянці 1100 кв. м, де вона проживає. Також виконавчий комітет сільської ради вирішив просити виконком Монастирищенської районної ради дозволити будівництво індивідуального будинку і господарських споруд та зобов`язав ОСОБА_5 до одержання у районного архітектора будівельного паспорта та реєстрації його у виконкомі сільської ради народних депутатів не розпочинати будь- які будівельні роботи на земельній ділянці, а після закінчення будівництва пред`явити жилий будинок і господарські споруди комісії сільської ради народних депутатів для прийняття їх в експлуатацію /а.с.25/.

ОСОБА_5 була матір`ю померлого ОСОБА_4 , що підтверджує видане повторно свідоцтво про народження останнього серії НОМЕР_1 від 07.04.2010 /а.с.22/.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті до ОСОБА_4 , як єдиного спадкоємця, перейшли всі права померлої матері (а.с.105-114).

Постановою від 13.02.2023 приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Осика Л.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на незавершений будівництвом житловий будинок щодо належності нерухомого майна спадкодавцю (а.с.11).

Право власності на будинок набувається особою на підставі норм права, які діяли на час його будівництва.

У 1980-1987 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 350/1850/17.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право, про що зазначив в своєму рішенні і Верховний Суд в постанові від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 прийняв спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 , оскільки проживав з останньою на день її смерті, а позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 також, оскільки подав заяву про прийняття спадщини до органу нотаріату.

Таким чином наявні підстави для визнати за позивачем, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається: з літньої кухні Б1, Прибудови б2, Гаража В1, Сарая Г1, Навісу Д1, Вбиральні Е1, Погрібу Ж1, огорожі та воротами з хвірткою.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права на забудову житлового будинку під літерою А1, суд зазначає про таке.

Цивільний кодекс УРСР, який був чинним до 01.01.2004, в імперативному порядку унормовував, що громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатись цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найм тощо).

Цій нормі кореспондує ч.3 ст. 375 ЦК України, згідно з якою право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.08.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Водночас у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2005 №7 Вищий Суд виснував, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Під час розгляду справи, згідно поданих матеріалів, суд встановив, що за життя, мати спадкодавця ОСОБА_5 володіла житловим будинком, за вказаною адресою площею 40 м. кв. та згідно рішення виконавчого комітету Сатанівської сільської ради від 24.05.1991 отримала дозвіл на будівництво житлового будинку, де вона проживає.

На час останньої технічної інвентаризації було встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 незавершений будівництвом, готовністю 43%. /а.с. 9, 12/.

Будівельний паспорт на будівництво та затверджений проект будівництва, що було передбачено Рішенням виконавчого комітету Сатанівської сільської ради народних депутатів №16 від 24.05.1991, в матеріалах справи відсутні.

Отже, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку під літерою А1.

Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається: з Літньої кухні Б1, Прибудови б2, Гаража В1, Сарая Г1, Навіса Д1, Вбиралні Е1, Погрібу Ж1, огорожі та воротами з хвірткою.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, які були використані спадкодавцем ОСОБА_4 при будівництві житлового будинку А1, готовністю 43%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване і фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зерєстрована і проживає АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 .

Суддя І.М.Нейло