Справа №359/2694/23
Провадження №2/359/232/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за позикою в загальному розмірі 250 000 гривень, 5479,45 гривень суми процентів, 595,89 гривень 3 % річних, 1750,00 гривень - інфляційних витрат, 2578,25 гривень сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2023 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 250 000 грн. та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів. позивачеві не пізніше 14.02.2023 року. Проте станом на день подання позовної заяви відповідач не виконав своїх зобов`язань перед щодо повернення грошових коштів в розмірі 250 000 грн. Враховуючи, що Договором не встановлено розмір процентів, то їх нарахування здійснюється на рівні облікової ставки НБУ, що на час укладення та дії Договору становить 25%. Так, окрім неповернутої суми позики відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві проценти від суми позики в розмірі 5479 грн. 45 коп. Станом на день підписання позовної заяви час прострочення виконання грошового зобов`язання становить 29 днів, а тому Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачеві три проценти річних в сумі 595 грн. 89 коп. Враховуючи, що індекс інфляції в Україні у лютому 2023 склав 100,7 %, відповідач також зобов`язаний відшкодувати Позивачеві суму інфляційних втрат, що становить 1 750 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 28 березня 2023 року (а.с.23) було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 13 січня 2023 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 250 000 гривень, які він зобов`язався повернути в строк до 14 лютого 2023 року (а.с.14).

Позивач направляв претензію відповідачу з вимогою повернути отримані кошти на адресу зареєстрованого місця проживання (а.с.15-16).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України передбачено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що.позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін або позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути заборгованість за розпискою у розмірі 250 000 гривень 00 копійок.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 відсотків за користування кредитом є безпідставною та задоволенню не підлягає з огляду на те, що розпискою не передбачено нарахування відсотків та позивачем на надано доказів, що вказані кошти не пов`язані із здійсненням підприємницькою діяльностю.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому низкою указів було продовжено та який діє на час розгляду справи.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено Цивільний кодекс новими положеннями, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності за прострочення сплати кредиту; звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, які передбачені договором за прострочення сплати кредиту; неустойка (штраф, пеня), які були нараховані з 24 лютого 2022 року підлягають списанню.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягає з огляду на приписи п. 18 прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримав від адвокатського бюро «Василика В.В.» правову допомогу, загальна вартість цих послуг становить 16500 грн. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги №11 від 15.02.2023 року, додатком №2 до договору від 10.03.2023 року, актом №2 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги, рахунком-фактури №2 від 16 січня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 998,40 грн. (96,96% задоволених позовних вимог)

Судовий збір у розмірі 2629,82 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2499,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,259, 263- 265,279,280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 заборгованість за розпискою у розмірі 250 000 грн.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 2499 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15 998,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 липня 2024 року.

Суддя Чирка С.С.