РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9681/23

Пров. №2/766/2237/24

25.04.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

за участю секретаря судових засідань Тицко Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Херсонської обласної прокуратури, Генеральної прокуратури України Христюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави в особі Херсонської обласної прокуратури, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 30.07.2014 слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчик І.В. відносно нього було внесено інформацію в ЄРДР за № 0000192 за фактом того, що він, будучи службовою особою, займаючи посаду начальника караулу 19-ї Державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС України в Херсонській області відповідно до наказу № 105 від 06.06.2013 начальника Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Херсонській області, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу», будучи державним службовцем, особою начальницького складу, маючи спеціальне звання лейтенанта служби цивільного захисту, який є представником державного органу виконавчої влади, всупереч вимог статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, законами України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, використовуючи надані йому владні повноваження, всупереч інтересів служби, вчинив умисний злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

Слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчик І.В. відносно позивача було внесено інформацію в ЄРДР 15.01.2015 за № 0000006 за фактом того, що він, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, здійснював незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, 05.09.2014 придбав у невстановленої слідством особи при невстановлених слідством обставинах, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 12,362 грам та із метою подальшого збуту зберігав при собі, який в подальшому збув закупнику ОСОБА_3 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

26.02.2015 до ЄРДР внесено відомості за № 0000048 за фактом того, що ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, здійснював незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, 01.09.2014 придбав у невстановленої слідством особи при невстановлених слідством обставинах, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 3, 239 грам та із метою подальшого збуту зберігав при собі, який в подальшому збув закупнику ОСОБА_3 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

27.02.2015 та 17.03.2015 старшим прокурором відділу 06/1 прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. вищевказані кримінальні провадження були об`єднані та присвоєно № 0000192.

В період з 15.08.2014 по 05.09.2014 включно відносно позивача проводились негласні слідчі (розшукові) дії та контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, проведення яких прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. було доручено слідчому в ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчику І.В.

05.09.2014 за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем проживання його пристарілих батьків за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обшуки.

27.02.2015 слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодшим радником юстиції Лазорчик І.В. ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Цього ж дня, тобто 27.02.2015, слідчий ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодший радник юстиції Лазорчик І.В. звернувся з клопотанням до Комсомольського районного суду м. Херсона про застосування відносно позивача запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

06.03.2015 слідчим суддею Комсомольського районного суду м. Херсона клопотання задоволено.

Під домашнім арештом позивач перебував до 20.11.2015.

30.03.2015 позивачу було повідомлено про завершення досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами справи.

31.01.2015 слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчик І.В. складено обвинувальний акт, який затверджено старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. і направлено до суду.

10.04.2015 обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надійшов до Скадовського районного суду Херсонської області.

В період з 10.04.2015 до 15.06.2019 справа розглядалася Скадовським районним судом Херсонської області.

15.06.2017 кримінальне провадження № 0000192 передано на судовий розгляд до Голопристанського районного суду Херсонської області,

19.11.2019 суддею Голопристанського районного суду Херсонської області винесено вирок, яким позивача визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдано за недоведеністю винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 виправдувальний вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11.2019 залишено без змін.

06.12.2020 Верховний суд ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 залишив без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Таким чином, позивач вважає, що він без законних підстав на протязі 88 місяців і 6 днів, тобто в період з 30.07.2014 до 06.12.2020 незаконно знаходився під слідством і судом, а період з 06.03.2015 по 20.11.2015 під домашнім арештом, тобто 8 місяців і 14 днів.

21.10.2014 у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 під слідством, він був звільнений з кадрів та усіх видів забезпечення управління ДСНС України у Херсонській області, з пунктом 176 пп.4 (у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів), де він характеризувався виключно з позитивної сторони, неодноразово отримував грамоти за зразкове виконання покладених на нього службових обов`язків, ініціативність та професіоналізм.

Позивач вважає, що вказане звільнення стало ще одним фактором, який порушив його нормальне життя, та життя його родини, що поставило їх в скрутне матеріальне становище, вимагало від позивача додаткових зусиль для нормалізації життя, адже на ньому лежала відповідальність за малолітню (на той час) доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і дружину.

Також, позивач зазначив, що незаконне звинувачення у скоєнні низки тяжких злочинів завдали йому значної моральної втрати та порушили його нормальні життєві зв`язки, перебування під слідством і судом, а також знаходження під домашнім арештом, ставить на особі «ярмо зека», від чого він відчув душевні страждання. Життя позивача змінилося в негативну сторону, ярмо « ОСОБА_5 », не дає йому можливість вести нормальний спосіб життя, а затягування розгляду кримінальної справи за обвинуваченням, зовсім позбавило можливості знайти роботу. Ці обставини завдали позивачу значних моральних страждань і переживань, фізичного та емоційного виснаження, втрати особистої гідності, приниження та призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, оскільки він був вимушений виправдовуватись перед кожним своїм знайомим, пересічним громадянином, друзями, родичами, які були обізнані про його звинувачення. Тривалість його перебування під слідством та суду вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Колишня дружина позивача, ОСОБА_6 , не змогла винести осудливих поглядів знайомих, сусідів та пересічних громадян і пішла від нього, забравши з собою доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 18.10.2016, тобто через рік вони з дружиною офіційно розлучились. Донька позивача, яка є неповнолітньою, фактично залишилась без родини. Звинувачення позивача у скоєні тяжкого злочину, також відбилося і на його доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка змушена була терпіти приниження з боку однолітків, які постійно говорили їй про те, що її батько злочинець та наркоман.

Тривале перебування під слідством та судом, а також неодноразові поїздки як до Херсонської обласної прокуратури, Комсомольського районного суду м. Херсона, так і до Голопристанського районного суду в Херсонській області впродовж 7 років, 4 місяців та 6 днів вкрай негативно позначились на стані його здоров`я. На сьогоднішній день позивач має хронічний пієлонефрит, гіпертрофічний гастрит та низку інших захворювань, постійні головні болі, безсоння, нервову збудженість.

Враховуючи стан здоров`я позивача, який погіршився через постійне перебування в стресовому та нервовому стані, неодноразові поїздки до Херсонської обласної прокуратури, Комсомольського районного суду м. Херсона, до Голопристанського районного суду в Херсонській області впродовж 88 місяців і 6 днів, звільнення позивача з улюбленої роботи, а саме з управління ДСНС України у Херсонській області, де він характеризувався виключно з позитивної сторони, неодноразово отримував грамоти за зразкове виконання покладених на мене службових обов`язків, ініціативність та професіоналізм, також, постійний осуд з боку знайомих, близьких, пересічних громадян, що ставило позивача у принизливе становище, в якому він перебуває і до теперішнього часу. Постійні виправдовування перед людьми, втрата родини (розірвання шлюбу), можливість мешкати разом із донькою, піклуватися про неї, надавати їй свою увагу, любов, можливість кожного дня її цілувати, коли вона просипається, у ввечері вкладати її в ліжко, спілкуватися з нею в будь-який час, коли вона цього бажає та потребує. Позивач зазначає, що всього цього він був позбавлений, у зв`язку із незаконним обвинуваченням його у скоєні злочину.

Позивач зазначив, що дуже любив і пишався своєю роботою, яку виконував добросовісно і з усією відповідальністю, на роботі характеризувався з найкращого боку, користувався повагою з боку колег та керівництва. Маючи вищу освіту, був змушений йти і працювати вантажником та на поле збирати овочі, виривати траву, так як був звільнений через незаконне звинувачення у скоєні злочину, який не скоював, адже на ньому лежала відповідальність за малолітню доньку (на той час) і дружину. На іншу роботу його не брали, адже він перебував під слідством та судом.

Погіршення відносин з оточуючими людьми, сталися у зв`язку з тим, що тривалий час позивача вважали злочинцем, особою, яка не заслуговує на повагу та довіру. Тому, сам факт обвинувачення його у вчиненні злочину, який він не скоював, перебування під слідством та судом протягом близько майже 6 років, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, були наслідком глибоких душевних та моральних страждань і переживань. Все це призвело до негативних змін у житті позивача (у життєвих і виробничих стосунках), до зниження престижу, ділової репутації, йому прийшлось прикласти не мало часу та зусиль для відновлення попереднього стану. Але на сьогоднішній час він так і не зміг відновити своє життя. Працює будівельником на будівництві, доньку не бачить, адже вона мешкає з матір`ю і мешкає в іншому місці, не має можливості працевлаштуватися на роботу, яку він любить і про яку мріяв з дитинства. Люди і до теперішнього часу дивляться на нього як на злочинця і він постійно має виправдовуватися. Стан здоров`я позивача потребує постійного медичного втручання, що потребує значних матеріальних затрат.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, позивач зазначив, що враховуючи, що межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати, що діють на час розгляду справи, він оцінює в нанесені йому моральної шкоди, виходячи із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Таким чином, позивач визначив розмір моральної шкоди, що становить: 3 х 6700 грн. х 88,6 міс. = 1 780 860 грн., які підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надав завірену копію договорів про надання правової допомоги та квитанції, що свідчать про оплату гонорару (за весь період часу ним було оплачену суму в розмірі 60 000 грн).

Крім того, позивач вказав, що 28.01.2022 він звернувся із відповідним позовом про відшкодування шкоди до Скадовського районного суду Херсонської області, яким 14.02.2022 винесено увалу про відкриття провадження у справі №663/360/22.

24 лютого 2022 року у зв`язку із вторгненням російських військ в Україну по всій території держави введено воєнний стан, а робота Скадовського районного суду Херсонської області була зупинена. Судове провадження за його позовом з долученими до неї матеріали на сьогоднішній день є втраченими, що підтверджується долученими копіями документів. Згідно з чинним законодавством по втраченим судовим справам, по яким рішення ще не прийнято, потрібно заново подати позов з долученим всіх матеріалів справи, що ним і зроблено.

В зв`язку з зазначеним, позивач має понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л. від 02 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

07 грудня 2023 року представником відповідачів Херсонської обласної прокуратури, Генеральної Прокуратури України подано відзив на позовну заяву.

Представник відповідача Державної казначейської служби України надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідачів Херсонської обласної прокуратури, Генеральної Прокуратури України у судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків.

30.07.2014 слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчиком І.В. було внесено інформацію в ЄРДР за № 0000192 за фактом того, що працівники УДСНС України в Херсонській області здійснюють розповсюдження, збут наркотичних засобів з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

15.01.2015 слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчиком І.В. було внесено відомості в ЄРДР за № 0000006 за фактом незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів канабісу, масою 12,362 грама ОСОБА_2 . 05.09.2014 ОСОБА_3 , з правовою кваліфікацією ч.2 ст.307 КК України.

26.02.2015 до ЄРДР внесено відомості за № 0000048 за фактом того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 збув ОСОБА_3 особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 3,239 грама, з правовою кваліфікацією ч.2 ст.307 КК України.

27.02.2015 постановою старшого прокурора відділу прокуратури Херсонської області В. Нікітіна вищезазначені кримінальні провадження були об`єднані з присвоєнням номера № 0000192.

В період з 15.08.2014 по 05.09.2015 відносно ОСОБА_2 проводилися негласні слідчі (розшукові) дії та контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки, проведення яких прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. було доручено слідчому з ОВС СВ прокурору Херсонської області ОСОБА_7 .

Так, 15 серпня 2014 року слідчим суддею апеляційного суду Херсонської області О.І. Коровайком О.І. були постановлені ухвали про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_2 .

05.09.2015 прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції В. Нікітіним була винесена постанова про здійснення контролю за вчиненням злочину, якою постановлено здійснити негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки стосовно ОСОБА_2 .

05.09.2014 за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем проживання його батьків за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обшуки.

27.02.2015 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодшим радником юстиції Лазорчиком І.В. ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Цього ж дня - 27.02.2015 слідчий ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодший радник юстиції Лазорчик І.В. звернувся з клопотанням до Комсомольського районного суду м. Херсона про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

06.03.2015 слідчим суддею Комсомольського районного суду м. Херсона клопотання задоволено, ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під домашнім арештом позивач перебував до 20.11.2015.

30.03.2015 ОСОБА_2 було повідомлено про завершення досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами справи.

31 березня 2015 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчиком І.В. складено обвинувальний акт, який затверджено старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В., і направлено до суду.

10.04.2015 обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надійшов до Скадовського районного суду Херсонської області.

Згідно пояснень представника позивача, що не спростовувалось відповідачами, в період з 10.04.2015 до 15.06.2017 справа розглядалася Скадовським районним судом Херсонської області.

15.06.2017 кримінальне провадження № 0000192 передано на судовий розгляд до Голопристанського районного суду Херсонської області,

19.11.2019 Голопристанським районним судом Херсонської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано за недоведеністю винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 виправдувальний вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11.2019 залишено без змін.

06.12.2020 Верховний суд ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 залишив без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Згідно виправдувального вироку Голопристанського районного суду Херсонської області ОСОБА_2 не визнавав себе винуватим, зазначав, обшук за місцем його проживання було проведено без участі адвоката, про участь якого він заявляв вимогу. В квартирі під час обшуку, крім дрібних грошових купюр, нічого виявлено не було. Вважає, що справа відносно нього спровокована. В результаті вказаної кримінальної справи він втратив роботу, добру репутацію, сім`ю, оскільки дружина розлучилась з ним. Просив його виправдати.

Як стверджує позивач, починаючи з 30.07.2014 і до прийняття 06.12.2020 остаточної постанови Верховним Судом, він незаконно перебував під слідством і судом, а в період з 06.03.2015 по 20.11.2015 під домашнім арештом, тобто 8 місяців і 14 днів. Позивача 21.10.2014 було звільнено з кадрів та усіх видів забезпечення управління ДСНС України в Херсонській області, де він характеризувався виключно з позитивної сторони, неодноразово отримував грамоти за зразкове покладення на нього службових обов`язків, ініціативність та професіоналізм. Звільнення з роботи стало ще одним фактором, який порушив його нормальне життя та життя його родини, поставило родину позивача в скрутне матеріальне становище, вимагало від нього додаткових зусиль для нормалізації життя, оскільки на ньому лежала відповідальність за малолітню доньку та дружину. Незаконне звинувачення у скоєнні низки тяжких злочинів завдало позивачу моральної шкоди та порушили його нормальні зв`язки, перебування під слідством і судом, знаходження під домашнім арештом призвело до душевних страждань. Життя позивача змінилося в негативну сторону, він був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя, а затягування розгляду кримінальної справи зовсім позбавило можливості знайти роботу.

Впродовж строку досудового розслідування та розгляду справи Голопристанським районним судом 7 років 4 місяці та 6 днів позивач неодноразово їздив до Херсонської обласної прокуратури, Комсомольського районного суду м. Херсона, Голопристанського районного суду Херсонської області, що вкрай негативно позначилося на його здоров`ї. Він мав постійні головні болі, безсоння, нервову збудженість.

В обґрунтування позову позивач посилається на статтю 56 Конституції України, статті 1167, 1176 ЦК України та ст.ст.1, 2, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 1176 ЦК України регламентує відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а саме встановлює, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає.

Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі за текстом Закон) передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ст. 2 цього ж Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Тобто вищезазначена стаття містить вичерпний перелік випадків, у яких у позивача виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону у наведених в статті 1цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Згідно ч. 1, 5, 6 статті 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3,4і5статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Стаття 12 Закону встановлює, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1,3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно статті 13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

При цьому, як роз`яснено у п. 9 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У пунктах 1,1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального переслідування починається з моменту проявлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Здійснення безпосереднього списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011 - Державна казначейська служба України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (у редакції від 30 січня 2013 року).

Відповідно до пунктів 35, 38 Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Суд вважає, що за викладених обставин позивачу незаконним притягненням до кримінальної відповідальності була спричинена моральна шкода. При цьому суд враховує значну тривалість досудового розслідування та розгляду справи судом. Позивач через значну тривалість досудового розслідування, перебування під домашнім арештом, та розгляду справи в суді був позбавлений нормального життя, оскільки був пов`язаний процесуальними обов`язками з`являтися до слідчого, а під час судового розгляду у судові засідання, до того ж знаходилися на значній відстані від його місця проживання. Під час домашнього арешту позивач постійно перебував під контролем правоохоронних органів, оскільки він не мав права без дозволу слідчого, прокурора та суду відлучатися із населеного пункту, у якому був зареєстрований, виконувати інші обов`язки. ЄСПЛ недарма у пункті 17 справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» прирівняв домашній арешт, з огляду на його рівень і напруженість, до позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке рішення підтверджує фактичну суворість цього запобіжного заходу.

Позивач був молодою людиною і через незаконне кримінальне переслідування на значний період часу «вибув» як з нормального життя, так і з професії, був позбавлений можливості професійного росту.

З урахуванням встановлених судом обставин та вищезазначених вимог законодавства, враховуючи вимоги розумності та справедливості, характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач через всі порушення вимог діючого законодавства допущені органами досудового розслідування, яким на той час були слідчі прокуратури Херсонської області та судового розгляду кримінального провадження № № 0000192, беручи до уваги тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, погіршення стану здоров`я і інші негативні наслідки, які пов`язані із необхідністю докласти додаткових зусиль для відновлення та організації життя та здоров`я, з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким розмір мінімальної плати з 01.04.2024 встановлено у розмірі 8000,00 грн. і оскільки ОСОБА_2 перебував під карним переслідуванням саме з 30.07.2014 (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) по 04.02.2020 (день набрання законної сили виправдувальним вироком суду), тобто 66 місяців (5 повних років і 6 місяців). Суд вважає, що ОСОБА_2 перебував під карним переслідуванням саме з 30.07.2014, оскільки відомості до ЄРДР були внесені саме відносно нього, хоч формально було зазначено нібито про вчинення кримінального правопорушення працівниками УДСНС в Херсонській області, проте проти інших осіб цієї служби розслідування не проводилося. І саме з цього часу розпочалося досудове розслідування, надавалися дозволи на проведення негласних слідчих розшукових дій відносно конкретно ОСОБА_2 , а відтак підлягає стягненню моральна шкода у розмірі (66 х16000 грн.) 1 056 000,00 грн.

При досудовому розслідуванні, розгляді кримінальної справи у суді, а також при зверненні до суду за стягненням моральної шкоди позивач користувався правовою допомогою адвоката. Згідно наданих квитанцій (від 15.04.2015 20000,00 гривень, від 04.02.2020 10000,00 гривень, від 30.11.2020 10000,00 гривень, від 28.01.2022 10000,00 гривень, від 12.10.2023 10000,00 гривень).

Суд вважає, що підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 40000,00 гривень, оскільки кошти за квитанціями від 28.01.2022 сплачені у розмірі 10000,00 гривень, проте до квитанції додано договір про правову допомогу не з позивачем. До квитанції про сплату коштів від 04.02.2020 у розмірі 10000,00 гривень не додано договору про надання правової допомоги, про який зазначено у квитанції.

Таким чином, відшкодуванню підлягає сума у розмірі 1096000,00 гривень, з яких моральна шкода 1056000,00 гривень, матеріальна 40000,00 гривень.

Розподіл судових витрат у цій справі судом не проводиться, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку, а їх стягнення у такому випадку з відповідача на користь держави не передбачена ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 76-89, 141, 258 - 261, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Держави в особі Херсонської обласної прокуратури, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1096000 (один мільйон дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок моральної та матеріальної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

СуддяО. Л. Черниш