РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6624/23

Номер провадження 2/495/1344/2024

10 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Савицького С.І.,

при секретарі - Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську в спрощеному позовному провадженні цивільну справуза позовною заявою керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області звернувся 26 червня 2023 року до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів.

Короткий виклад та обґрунтування позову

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.02.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №003458/42 від 28 січня 2022 року зазначено, що 28 січня 2022 року о 20.30 години громадянин ОСОБА_1 здійснював лов риби в Шаболатському лимані забороненим для любительського та спортивного рибальства знаряддям лову однією лісковою сіткою та виловив рибу: кефаль - гостроніс - 45 од., чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 85 ч.4 КУпАП.

Відповідно до пояснень в протоколі ОСОБА_1 зазначив: «Я, ОСОБА_1 28.01.2022 в 21.00 ловил рыбу в Шаболатском лимане на сеть и выловил з берега кефаль остронос в количестве 45 штук, рыбу ловил чтобы прокормить семью, с нарушением согласен, претензий не имею».

Своїми діями відповідач порушив п.3.14, 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність згідно ч.4 ст. 85 КУпАП.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1250/22 від 06.06.2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, за ч. 4 ст. 85 КУпАП - закрито, у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Закриття провадження по строкам не є реабілітуючою обставиною, цей факт не перешкоджає зверненню органами уповноваженими представляти державу до суду в визначеному законом порядку.

Відповідно до довідки-розрахунку шкоди, заподіяної громадянином ОСОБА_1 внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, розробленого відповідно до Постанови Кабміну від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», відповідач заподіяв державі шкоду у розмірі 74205,00 грн., яка складається з кефаль-гостроніс 45 шт. х 1649,00 грн. за од..

Розмір шкоди, розраховано службовими особами Чорноморського басейнового управління державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль). Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затвердженого наказом державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.п. 4, 12 ст.11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства». У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь держави майнову шкоду у розмірі 74205,00 грн., також стягнути понесенні судові витрати у розмірі 2 648 грн. 00 коп. на користь Одеської обласної прокуратури.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2024 року було прийнято дану справу до свого провадження суддею Савицьким С.І..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024 року було замінено неналежного позивача Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохороний патруль) на належного позивача Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23.02.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №003458/42 від 28 січня 2022 року зазначено, що 28 січня 2022 року о 20.30 години громадянин ОСОБА_1 здійснював лов риби в Шаболатському лимані забороненим для любительського та спортивного рибальства знаряддям лову однією лісковою сіткою та виловив рибу: кефаль - гостроніс - 45 од., чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 85 ч.4 КУпАП.

Відповідно до пояснень в протоколі ОСОБА_1 зазначив: «Я, ОСОБА_1 28.01.2022 в 21.00 ловил рыбу в Шаболатском лимане на сеть и выловил з берега кефаль остронос в количестве 45 штук, рыбу ловил чтобы прокормить семью, с нарушением согласен, претензий не имею».

Своїми діями порушив п.3.14, 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність згідно ч.4 ст. 85 КУпАП.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1250/22 від 06.06.2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, за ч. 4 ст. 85 КУпАП - закрито, у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Закриття провадження по строкам не є реабілітуючою обставиною, цей факт не перешкоджає зверненню органами уповноваженими представляти державу до суду в визначеному законом порядку.

Відповідно до довідки-розрахунку шкоди, заподіяної громадянином ОСОБА_1 внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, розробленого відповідно до Постанови Кабміну від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», відповідач заподіяв державі шкоду у розмірі 74205,00 грн., яка складається з кефаль-гостроніс 45 шт. х 1649,00 грн. за од..

Розмір шкоди, розраховано службовими особами Чорноморського басейнового управління державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль). Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затвердженого наказом державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.п. 4,12 ст.11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства».

Згідно з копії листа Шабівської сільської ради №586/03-06/763 від 13.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 не сплачено в добровільному порядку завдана шкода у сумі 74205,00 гривень на користь Шабівської сільської ради. Цивільний позов щодо стягнення завданої шкоди не подавався.

З копії листа Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) №1-5-9/660-23 від 28.03.2023 року вбачається, що шкода завдана ОСОБА_1 добровільно не відшкодована, позови про відшкодування збитків та шкоди довкіллю в порядку цивільного судочинства не подавалися.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі № 920/331/18, № 521/19896/15-ц зазначено, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно.

Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ст.50) і зобов`язаний не заподіювати шкоди природі та відшкодовувати завдані ним збитки (ст.66).

Так само, як і ст.13 Конституції України ст.324 ЦК України визначає, що земля, її надра, повітряний простір, водні та інші природні ресурси її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності народу України.

Стаття 13 Конституції України закріплює рівність усіх суб`єктів права власності перед законом, а ст.321 ЦК України визначає: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про рослинний світ», Лісового кодексу України, а також іншим законодавчими актами України.

Відповідно до ст.1 Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Державній охороні і регулюванню використання на території України, згідно ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підлягають, крім іншого, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст.37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог статей 27, 34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктів тваринного світу зобов`язані використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угрупувань.

У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, як здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за № 6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звертався до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеській рибоохоронний патруль) та Шабівської сільської ради із запитами про надання інформації про вжиті заходи щодо стягнення збитків у судовому порядку з винної особи.

Бездіяльність уповноваженого органу державної влади стала підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Отже, прокурором доведено свою правомочність щодо представництва інтересів Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеській рибоохоронний патруль) та Шабівської сільської ради в суді.

Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем ОСОБА_1 , останній вчинив правопорушення у вигляді лову риби забороненим знаряддям лову, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду заподіяну навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконного вилову біоресурсів.

Отже, в судовому засіданні встановлено у діях ОСОБА_1 наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправність дій, вина, завдання шкоди та безпосередній причинний зв`язок між його діями та збитками), що узгоджується з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за спричинені ним водним біоресурсам збитки.

Розрахунок зазначеної суми збитків обрахований згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року та зі змінами внесеними Постановою КМУ від 06.10.2021 року за №1039, є вірним та відповідачем не спростований.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що ОСОБА_1 внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, було заподіяно шкоду рибному господарству України в розмірі 74205,00 гривень, у добровільному порядку відповідачем шкоду не відшкодовано, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку, що є підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги Виконувача обов`язків керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України, та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

За таких обставин, враховуючи, що, позивач, захищаючи порушені права держави, вимушений був нести витрати, але відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь прокуратури, яка звернулась із позовом судові витрати у виді судового збору в сумі 1342,00 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яку сплатив позивач при поданні до суду позовної заяви, а іншу частину судового збору 1 342,00 грн. повернути з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81,141, 206, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району шкоду, заподіяну державі незаконним виловом водних біоресурсів у розмірі 74205,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві) гривні.

Повернути Одеській обласній прокуратурі з державного бюджету 50% судового збору, що складає 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві), сплаченого нею при зверненні до суду з позовом, згідно платіжної інструкції № 956 від 23 травня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Савицький С.І.