П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Київ

Справа №752/2472/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/6956/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А. 19 грудня 2023 року в м. Києві, повний текст рішення складений 19 грудня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 145085,29 грн невиплаченого страхового відшкодування, та судові витрати.

Позові вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв., громадянин ОСОБА_2 , керуючи т.з. «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Одесі по вул. Достоєвського, навпроти буд. №1, рухаючись по вул. Окружна, виїхав на перехрестя з вул. Архітектурна та не надав дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року у справі №522/452/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн на користь держави.

19 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту.

Про настання страхового випадку було повідомлено відповідача, який відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що про ДТП останнього було повідомлено з порушенням умов Договору про добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Позивач зазначає, що в ДТП потрапив ОСОБА_2 , який не був страхувальником, та зазначає, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо вказане позбавило страховика можливості встановити, чи є ця подія страховим випадком. Страховик отримав необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір відшкодування, факт ДТП зафіксований працівниками поліції.

За висновком експерта повна вартість відновлювального ремонту автомобіля без ПДВ становить 148085,29 грн, а з урахуванням франшизи, яка складає 3000,00 грн, сума невиплаченого страхового відшкодування становить 145085,29 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 145085,29 грн страхового відшкодування, 9061,60 грн витрат на проведення експертизи, а всього 154146,89 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь держави 1450,85 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», представником товариства подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що оскаржуване рішення суду є неправомірним, незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України, оскільки при його винесенні судом першої інстанції було: неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи; судом неправильно застосовані норми матеріального права, що полягає у нижчевикладеному.

Вказує, що правовідносини, що склались між сторонами у даному спорі, є договірними за своєю природою та регулюються нормами іншого спеціального закону - Закону України «Про страхування», ЦК України та умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №016348/4605/0000035 від 19 липня 2019 року.

Пунктом 12.3.5. Договору передбачено, що Страхувальник зобов`язаний повідомити Страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений Договором.

Підпунктами а), в) та г) п. 6.1 Договору передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник повинен повідомити з місця події та викликати на місце події відповідні державні органи, та негайно, протягом 1 (однієї) години, не залишаючи місце події, сповістити Страховика про страховий випадок.

Як вбачається з інформації контакт-центру ПрАТ «СК «Уніка», повідомлення до цілодобового інформаційного центру надійшло 21 грудня 2019 року о 11:07 год. (не з місця випадку) про подію, що мала місце 20 грудня 2019 року о 17:30 год, тобто з порушенням п. 6.1 Договору.

Також вказує на те, що відповідно до вимог п. 12.3.13. умов Договору, страхувальник зобов`язаний: при зверненні до страховика із заявою про страховий випадок, не розпочинати проведення будь-яких ремонтних робіт, не отримавши письмового дозволу уповноваженого працівника страховика.

Водночас, вже під час огляду транспортного засобу 08 січня 2020 року незалежним експертом на замовлення страховика встановлено, що транспортний засіб перебував частково у розібраному стані. Таким чином неможливо було встановити, чи належать розібрані складові частини до цього транспортного засобу, та скласти ремонтну калькуляцію.

Таким чином, позивач несвоєчасно звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку, не подав заяву про виплату страхового відшкодування, не дотримався умов договору щодо збереження автомобіля до огляду представником страховика, розпочавши відновлювальний ремонт, а тому відповідач вмотивовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування керуючись вищевказаними пунктами Договору, та ст. 26 Закону України «Про страхування», на що суд уваги не звернув.

Також вказує на те, що суд при визначенні розміру страхового відшкодування керувався висновком експерта №СЕ-19/111-23/15749-АВ від 14 серпня 2023 року, однак відповідач звертає увагу суду, що відповідно до даного висновку транспортний засіб є фізично знищеним згідно умов Договору та розрахунок страхового відшкодування в такому випадку має бути іншим, ніж той, що визначив суд першої інстанції.

Зазначає, що страховиком було замовлено автотоварознавче дослідження у ТОВ «СЗУ «Україна», та отримано Звіт №28459 від 10 жовтня 2023 року, який судом було долучено до матеріалів справи, та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у ДТП, станом ДТП, з ПДВ становить 183949, 00 грн.

Якби позивачем не було порушено умов Договору, то сума страхового відшкодування за Договором мала б становити 100646, 30 грн, яка складається з 233500,00 - дійсна ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; 9853, 70 грн - знецінення за період дії Договору (п. 9.2.1 Умов); 3000,00 грн - безумовна франшиза (п. 1.2.2.2 Договору); 120000,00 грн - вартість залишків.

За таких обставин, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи наведені в апеляційній скарзі безпідставними. Зазначає, що відповідачу було відомо про настання страхового випадку в про обсяг завданих внаслідок цього механічних пошкоджень у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи.

Отже, відповідачу не було створено жодних перешкод у визначенні факту настання та обставин настання випадку, щоб переконатися, що ця подія є страховим випадком, та визначити розмір завданої шкоди шляхом встановлення обсягу механічних пошкоджень та вартості завданого збитку, а відмова у виплаті страхового відшкодування з посиланням на «неналежне виконання своїх обов`язків» є безпідставною. А відтак, вимоги до відповідача підлягають задоволенню, що й було законно й обґрунтовано зроблено судом першої інстанції.

З наведеного приводу неодноразово висловлювався Верховний Суд, який ставав на сторону потерпілих осіб у випадку надання страховками таких відмов, оцінюючи їх як надмірно формальні, безпідставні й необгрунтовані, чим вони порушують права страхувальників і вигодонабувачів (потерпілих осіб) за договорами добровільного страхування.

Представник позивача також вказує на те, що вартість відновлювального ремонту хоч з урахуванням ПДВ за розрахунком страховика на підставі звіту оцінювача (183949,00 грн), хоч і без урахування ПДВ за розрахунком незалежного судового експерта (148085,29 грн), не перевищує 75% дійсної ринкової вартості транспортного засобу на дату ДТП (264918,00 грн), а отже, автомобіль не є конструктивно (фізично) знищеним, як про це пише відповідач, тому обрахунок страховика, наданий в апеляційній скарзі, не може враховуватися.

Окрім того, з п. 9.3.1 Договору страхування слідує, у разі виплати страхового відшкодування не на рахунок СТО, а при виплаті (стягненні) на рахунок потерпілої особи, вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається без нарахування ПДВ на вартість запасних частин.

Отже, оскаржуване стороною відповідача рішення суду першої інстанції є повністю законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

По суті спірних правовідносин апеляційним судом встановлено, що20 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв., громадянин ОСОБА_2 , керуючи т.з. «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Одесі по вул. Достоєвського, навпроти буд. №1, рухаючись по вул. Окружна, виїхав на перехрестя з вул. Архітектурна та не надав дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року у справі №522/452/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гр на користь держави /т.1 а.с. 25/.

19 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №016348/4605/0000035, за умовами якого було застраховано транспортний засьіб «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума 233500,00 грн, строк дії договору: з 20 липня 2019 року по 19 липня 2020 року, франшиза - 1 % (але не менше 3000,00 грн) /а.с. 131,132/.

Відповідно до п.2.2 Договору, повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - такий рівень пошкодження ТЗ внаслідок настання Страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладання Договору, зазначеної у п.1.1.6 Договору.

Згідно із п. 6.1 (в) вказаного Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку , страхувальник повинен вчинити такі дії:

негайно, протягом 1 (однієї) години, не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефоном цілодобового інформаційного центру та протягом 3 (трьох) робочих днів надати письмове повідомлення про подію або заяву в електронному вигляді на електронну адресу страховика. Страхувальник повинен повідомити страховику: номер договору; обставини настання страхового випадку; інформацію про пошкодження, заподіяні ТЗ та/або ДО; місце події і місце знаходження ТЗ; іншу інформацію на вимогу страховика.

Перевищення зазначеного в цьому пункті терміну повідомлення можливе тільки у випадку, коли страхувальник (його довірена особа) не мав фізичної можливості своєчасно зробити повідомлення, що повинно бути документально підтверджено або в разі пошкодження лише скляних деталей або оптичних елементів зовнішнього освітлення обладнання ТЗ.

Відповідно до п. 6.1 (г) страхувальник повинен зберігати вигляд, стан і розташування пошкодженого ТЗ або його залишків та місця події до його огляду представником страховика, за умови підтвердження страховиком такого огляду, шляхом звернення страхувальника до цілодобового інформаційного центру, і не починати будь-яких ремонтних, відновлювальних робіт або робіт з утилізації залишків ТЗ.

Страхувальник повинен надати страховику всю доступну інформацію і документацію про страховий випадок, його причини і наслідки та про характер збитків (п. 6.1 (д) Договору).

Страхувальник зобов`язаний надати страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду протягом 7 (семи) календарних днів із дня повідомлення про настання події, узгодити із страховиком місце та час огляду пошкодженого ТЗ представником страховика або незалежним експертом; надавати представнику страховика чи експерту можливість безперешкодно проводити огляд , обстеження пошкодженого ТЗ і ДО або їхніх залишків, розслідувати причини та обставини страхового випадку (п. 6.1 (є) Договору)

Відповідно до п. 9.3 Договору розмір страхового відшкодування у випадках інших, ніж зазначені в п.9.2 Договору, визначається в розмірі розрахункової вартості відновлення ТЗ (вартості ремонтно-відновлювальних робіт відповідно до нормативів заводу-виробника ТЗ, вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості складових , що підлягають заміні під час ремонту) з вирахуванням зносу деталей , вузлів та агрегатів , яка розраховується відповідно до п. 9.3.2 Договору, крім випадків коли в п. 1.2.11 Договору передбачена умова «Без урахування зносу» та франшизи, що визначена експертним шляхом або страховиком на підставі середньо регіональної вартості нормо-години, або на підставі документів ремонтного підприємства за одним із методів /т.1 а.с. 131-144/.

ОСОБА_1 24 грудня 2019 року до ПрАТ «СК «Уніка» було подано заяву про подію, що має ознаки страхового випадку. У заяві зазначено, що подія, яка має ознаки страхового випадку відбулась 20 грудня 2019 року о 17.30 год, про подію засобами телефонного зв`язку страхову компанію повідомлено 21 грудня 2019 року об 11.07 год. Про подію в страхову компанію повідомив ОСОБА_3 , місце знаходження транспортного засобу на час повідомлення - не на місці події. Також зазначено, що в разі визнання даної події страховим випадком, виплату страхового відшкодування здійснити на особистий рахунок (зазначені Банк та номер особистого рахунку) /т. а.с.145/.

В протоколі огляду транспортного засобу від 08 січня 2020 року зазначено, що на момент огляду ТЗ частково розібраний, під час огляду транспортного засобу власник присутній не був /т.1 а.с. 147,148/.

Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК «Уніка» від 24 лютого 2020 року на заяву ОСОБА_1 по справі №00333503 щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням 20 грудня 2019 року автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування став п.п. в,г п. 6.1 Договору, за якими у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно протягом 1 години, не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефонами, зазначеними в графі «Страховик» на першій сторінці договору, а також страхувальник повинен зберігати вигляд, стан і розташування пошкодженого ТЗ або його залишків та місце події до його огляду представником страховика, за умови підтвердження страховиком такого огляду, шляхом звернення страхувальника до цілодобового інформаційного центру. Згідно інформації з контакт-центру повідомлення до цілодобового інформаційного центру надійшло 21 грудня 2019 року об 11:07 год. (не з місця випадку) про подію, що мала місце 20 грудня 2019 року о 17:30 год.

Таким чином, було залишено місце пригоди, не з місця події повідомлено страховика, що суперечить умовам договору №016348/4605/0000035 від 19 липня 2019 року. Тобто, страхувальник не виконав умови договору, не своєчасно повідомив про настання страхового випадку без жодних на те причин та не виконав будь-які дії передбачені п. 6.1 Договору, що і стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування /т.1 а.с. 149,150/.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-23/15749-АВ від 14 серпня 2023 року, проведеним на виконання ухвали суду від 13 грудня 2022 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, яка є вартістю відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, завданого власнику автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20 грудня 2019 року, станом на дату ДТП, складала 81558,50 грн без урахування ПДВ, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20 грудня 2019 року, станом на дату ДТП, складала 148085,29 грн без урахування ПДВ /т.2 а.с. 3-14/.

Після проведення судової експертизи ТОВ «СЗУ України» надало звіт №28459 від 13 жовтня 2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) становить 183849, 75 грн; вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 90703,53 грн; вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 78818, 28 грн /т.2 а.с. 62-64/.

Позивач разом з позовною заявою було надано рахунок-фактуру №АД-00001143 від 15 липня 2020 року, відповідно до якого розрахунок відновлювального ремонту автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП становить 53480,00 грн без ПДВ /т.1 а.с. 24/.

За змістом положень ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із положеннями п. 2 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

У ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За ч. 1 ст. 25 Закону «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 березня 2018 року у справі №916/4613/15, Верховний Суд дійшов висновку, що «підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України "Про страхування", згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком».

У постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року (справа №826/7454/17) та від 19 листопада 2020 року (справа №808/1120/17) зазначено якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Водночас, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюється без урахування сум податку на додану вартість. Відтак, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 6 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наведених обставин справи вбачається, що 19 липня 2019 року сторони уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу.

20 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв., за участю застрахованого транспортного засобу, який перебував під керуванням ОСОБА_2 відбулась ДТП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року у справі №522/452/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн на користь держави.

ОСОБА_4 , про подію, що має ознаки страхового випадку, яка сталась 20 грудня 2019 року було повідомлено страхову компанію 21 грудня 2019 року об 11.07 год.

Листом від 24 лютого 2024 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що страхувальник не виконав умови договору, несвоєчасно повідомив про настання страхового випадку без поважних на це причин та не виконав будь-які дії передбачені п. 6.1 Договору.

Тобто, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, відповідач посилався на те, що страхувальником застрахованого транспортного засобу було порушено умовами договору страхування, зокрема, п. 6.1 договору, яким передбачено, що страхувальник повинен негайно, протягом 1 (однієї) години, не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефоном цілодобового інформаційного центру та протягом 3 (трьох) робочих днів надати письмове повідомлення про подію або заяву в електронному вигляді на електронну адресу страховика.

Разом з цим, відповідачем не заперечується факт настання страхового випадку 20 грудня 2019 року, а також факт повідомлення страхувальником про настання цього випадку 21 грудня 2019 року об 11 год. 07 хв..

Також з наведених обставин вбачається, що факт ДТП був зафіксований працівниками поліції, було складено адміністративні матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, відібрано пояснення у сторін. За результатом розгляду справи, винесено постанову Приморським районним судом м. Одеси від 30 січня 2020 року про визнання ОСОБА_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страховику були надані відповідні матеріали, надано автомобіль для огляду експертами, а також усю необхідну інформацію та документи які необхідні для здійснення страхового відшкодування. З моменту настання страхового випадку, від представників ПрАТ «СК «УНІКА» жодних зауважень та заперечень щодо правомірності дій позивача не надходило, та 08 січня 2020 року на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» було проведено огляд транспортного засобу «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказане свідчить про те, що позивач не намагався приховати обставини події, а навпаки, ним було вжито всіх можливих заходів для отримання страхового відшкодування.

Тобто, страхова компанія мала всі можливості для виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», однак свої зобов`язання не виконала.

В апеляційній скарзі, представник ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» вказує на те, що позивач допустив порушення вимог п. 6.1 договору страхування, тобто несвоєчасно повідомив про настання страхового випадку однак, відповідач не довів, що допущені страхувальником порушення умов договору страхування щодо своєчасного повідомлення про настання страхового випадку створили будь-які перешкоди страховику у прийнятті рішення про визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

Також не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що позивач не подав заяву про виплату страхового відшкодування, та не дотримався умов договору щодо збереження автомобіля до огляду представником страховика, розпочавши відновлювальний ремонт, оскільки заява про виплату страхового відшкодування подана страхувальником 24 грудня 2019 року та міститься в матеріалах справи, а докази про те, що позивач почав відновлювальний ремонт автомобіля в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» безпідставно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки сам факт несвоєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку у випадку, якщо страховик має можливість переконатися в тому, що подія дійсно є страховим випадком, не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Щодо розміру страхового відшкодування, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-23/15749-АВ від 14 серпня 2023 року, проведеним на виконання ухвали суду від 13 грудня 2022 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, яка є вартістю відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, завданого власнику автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20 грудня 2019 року, станом на дату ДТП, складала 81558,50 грн без урахування ПДВ, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20 грудня 2019 року, станом на дату ДТП, складала 148085,29 грн без урахування ПДВ.

Відповідач надав свій звіт №28459 від 13 жовтня 2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) становить 183849, 75 грн; вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 90703,53 грн; вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 78818, 28 грн.

Відповідач в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі вказував на те, що автомобіль є фізично знищеним, та якби позивачем не було порушено умов Договору, то сума страхового відшкодування за Договором мала б становити 100646, 30 грн, яка складається з 233500,00 - дійсна ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; 9853, 70 грн - знецінення за період дії Договору (п. 9.2.1 Умов); 3000,00 грн - безумовна франшиза (п. 1.2.2.2 Договору); 120000,00 грн - вартість залишків.

За умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №016348/4605/0000035 (п.2.1.1) ТЗ є фізично знищеним, якщо вартість його відновлювального ремонту перевищує 75 % від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними твердженнями відповідача, оскільки вартість відновлювального ремонту хоч з урахуванням ПДВ за розрахунком страховика на підставі звіту оцінювача (183949,00 грн), хоч і без урахування ПДВ за розрахунком незалежного судового експерта (148085,29 грн), не перевищує 75% дійсної ринкової вартості транспортного засобу на дату ДТП (264918,00 грн), а отже, автомобіль не є конструктивно (фізично) знищеним, як про це пише відповідач, тому обрахунок страховика, наданий в апеляційній скарзі, не може враховуватися.

Крім того, відповідно до п. 9.3.1 Договору страхування, у разі виплати страхового відшкодування не на рахунок СТО, а при виплаті (стягненні) на рахунок потерпілої особи, вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається без нарахування ПДВ на вартість запасних частин. З заяви про подію, що має ознаки страхового випадку поданої ОСОБА_1 24 грудня 2019 року до ПрАТ «СК «Уніка» останній просив у разі визнання даної події страховим випадком, виплату страхового відшкодування здійснити на особистий рахунок (зазначені Банк та номер особистого рахунку).

Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження факту відновлення позивачем пошкодженого автомобіля та здійснення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ. За таких обставин, відсутні підстави для врахування ПДВ при розрахунку суми відновлювального ремонту автомобіля.

Враховуючи положення Закону України «Про страхування», умови договору №016348/4605/0000035 від 19 липня 2019 року в частині наявності франшизи ( 1% але не менше 3000,00 грн), а також відшкодування збитків без урахування зносу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 145085,29 грн невиплаченого страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини справ, дав їм належну правову оцінку, та обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог. А отже рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати за подання апеляційної скарги компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук