УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2595/24

01 липня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд забезпечити безперешкодний доступ відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (представників газової служби) на територію проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 для з`ясування причини відсутності газопостачання. У випадку утруднення в доступі працівників газової служби до газових мереж, залучити працівників правоохоронних органів чи органів Державної виконавчої служби для виконання ухвали про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що заявник є споживачем природного газу вже багато років. Газопостачання в помешканні заявника зникло через кілька днів після того як суд відмовив ОСОБА_2 у її позові стосовно перенесення газової труби з її частини будинку, який перебуває у спільній власності. Вказує, що заявник та ОСОБА_2 є співвласниками будинку в АДРЕСА_2 . Відповідно до наявних у заявника документів газопостачання до частини будинку, де вона проживає, проведено у 1995 році (до газової плити). Однак відповідач ОСОБА_2 вважає, що заявник газом користується незаконно, у зв`язку з чим подала заяву до суду з вимогою перенести з її половини будинку свою трубу. Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. Після отримання повного тексту рішення суду у заявника зник газ і остання переконана, що ОСОБА_2 самовільно перекрила газовий вентиль, до якого має доступ. Зазначає, що викликала газову службу, проте ОСОБА_2 не допустила їх на свій двір, щоб оглянути газові мережі та з`ясувати причину відсутності газопостачання у її помешканні, а на телефонний дзвінок представників газової служби відповіла, що її нема в дома, хоча на думку заявниці остання була в будинку. Заявниця сподівалась, що газопостачання в її будинку відновиться, проте вже кілька тижнів залишається без природнього газу. Як споживач природного газу, має право користуватися ним, атому має намір подати в суд позовну заяву про відновлення газопостачання та недопущення його припинення в майбутньому. Вказує, що враховуючи те, що на даний час щодня відключають електропостачання, то остання відчуває серйозні обмеження щодо можливості готувати їжу в будь-який час.

Зазначає, що для з`ясування причини відсутності газопостачання та відновлення газопостачання в її будинку потрібно потрапити на територію подвір`я ОСОБА_2 , але це не можливо зробити, оскільки ОСОБА_2 не допускає працівників газової служби на свою територію.

За наведених умов, покликаючись на п.2 ч.1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, вказує, що позов забезпечується: 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, а тому забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, а саме забезпечення доступу до системи газопостачання для встановлення причин його відсутності, є співмірним, доцільним і необхідним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд враховує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, на який покликається заявник, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Разом з тим, заявник, покликаючись на вказаний пункт статті Кодексу, не просить заборонити вчиняти ті чи інші дії, а покликається на необхідність забезпечення позову шляхом забезпечення безперешкодного доступу відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (представників газової служби) на територію проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 для з`ясування причини відсутності газопостачання.

При цьому, заявник у поданій заяві навмисне спотворює передбачений п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України спосіб забезпечення позову та вказує про наявність одного із способів забезпечення позову встановлення обов`язку вчинити певні дії, незважаючи на те, що вказаний спосіб забезпечення позову не передбачений вказаним пунктом ч.1 ст.150 ЦПК України, оскільки вказаним пунктом передбачено спосіб забезпечення позову встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Проте, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, спір виник не із сімейних правовідносин, а відтак, передбачений п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України спосіб забезпечення позову не може бути застосований до спірних правовідносин.

Так, положеннями ст.150 ЦПК України, якою визначено види забезпечення позову, з урахуванням роз`яснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» не заборонено допускати й інші його види, але з урахуванням обмежень, зазначених у вказаній статті Кодексу.

При цьому суд враховує, що відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, заявником не долучено до заяви про забезпечення позову жодного доказу, який би підтверджував виникнення спору між сторонами щодо перешкод у користуванні природним газом і що такий спір виник з вини ОСОБА_2 , якими можуть бути проектна документація щодо газопостачання будинковолодіння із зазначенням місця розташування газового обладнання, акт газопостачальної організації про фіксацію факту відсутності газопостачання та неможливість доступу до розташованого на території будинковолодіння ОСОБА_2 можливого газового обладнання тощо.

Крім того, заявником не зазначено конкретних позовних вимог та змісту позову, з яким остання має намір звернутись до суду.

Натомість, до заяви про забезпечення позову долучено лише копію паспорта, реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника та копії свідоцтв про право на спадщину заявника, що позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Суд також не вбачає обґрунтованих підстав для застосування наведеного заявником заходу забезпечення позову, оскільки останнім не надано доказів, що такий захід забезпечення позову не порушуватиме інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За вказаних обставин, суд дійшов переконливого висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 157, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту її оголошення суддею.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч