Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/348/24

03 липня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В. за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

06 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року було відкрито провадження по справі. Постановлено справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

07 травня 2024 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 в інтересах якого діє представник адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 7000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 в інтересах якого діє представник адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та об`єднати в одне провадження з цивільною справою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 03 липня 2024 року відповідач ОСОБА_2 заявив що відмовляється від зустрічного позову до ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03 липня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_2 від його зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Закрито провадження по справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від зустрічного позову.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 12 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2 у Іваниківській сільській раді Богорордчанського району Івано-Франківської області.

За час перебування у шлюбі у них народилось троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року, шлюб із відповідачем було розірвано.

Відповідач перебуває на перебуває на військовій службі у ЗСУ, має регулярний заробіток, проте коштів на утримання дітей не надає, інших дітей на утриманні не має, , а тому вважає, що в змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводи позову підтримала. Пояснила, що перебувала на заробітках у Чеській Республіці та повернулась до України у березні 2024 року найближчим часом знову на три місяці їде за кордон. За цей час діти будуть проживати з бабою та дідом, відповідно батьками відповідача ОСОБА_2 . Вона як мати пересилає кошти на утримання дітей. Відповідач на цей час перебуває на реабілітації (у відпустці), проте найближчим часом знову піде на військову службу до ЗСУ, а тому лише вона буде опікуватись дітьми.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 фактично не мав заперечень проти позову, надав пояснення, що він завжди утримував дітей і ніколи не відмовлявся від цього обов`язку. Згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі частки від всіх видів заробітку, однак просив суд вирішити питання, щоб аліменти стягувались не на користь колишньої дружини, а на користь дітей, двоє із яких вже досягли 15 річного та 16 річного віку. Вважає, що дружина може витрачати кошти не на дітей а на власні потреби. Так остання після того як повернулась з Чеської Республіки, проводить більше часу із знайомими та подругами не приділяючи належної уваги дітям.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11,14,16).

Діти зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 (а.с.12,15,17).

За вказаною адресою також зареєстровані позивач та відповідач (а.с.4-6,18,43,47).

Вказані обставини також не заперечуються позивачем та відповідачем.

Відповідач не заперечує, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у заявленому розмірі, однак наполягає, щоб аліменти стягувались не на користь колишньої дружини, посилаючись на ті обставини, що дружина тривалий час перебувала за кордоном, а після повернення до України не приділяє належної уваги дітям та може витрачати кошти на власні потреби, а не на утримання дітей.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом за клопотанням ОСОБА_2 було допитано у якості свідків батька відповідача ОСОБА_2 та матір відповідача ОСОБА_1 .

Свідчення батька та матері відповідача не підтвердили доводи відповідача про те, що позивач не приділяє належної уваги дітям та може використовувати кошти на утримання дітей неналежним чином, тобто на власні потреби, позбавивши дітей утримання.

Будь-яких інших доказів такі, як свідчення від незалежних осіб (наприклад, вчителів, медичних працівників, сусідів), які можуть підтвердити факти неналежного піклування про дітей з боку позивача, письмових доказів (виписки з банківських рахунків, платіжні документи тощо), які б демонстрували, що кошти на утримання дітей використовувалися позивачем не за призначенням, висновків експертів (соціальних працівників, психологів) щодо умов проживання та виховання дітей у сім`ї позивача, відповідачем суду надано не було та не встановлено судом під час розгляду цієї справи.

Факт перебування позивача за кордоном на заробітках не може бути підставою для таких висновків.

З довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 18 березня 2024 року (а.с.42) вбачається, що відповідач перебуває у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням травми під час проходження військової служби у Збройних Силах України.

Відповідач пояснив у судовому засіданні, що найближчим часом він продовжить військову службу у Збройних Силах України.

Зважаючи на ці обставини, суд доходить висновку, що фактично діти будуть утримуватися та проживати з матір`ю - позивачем у справі, а тому вважає за доцільне стягувати аліменти на утримання дітей на користь позивача.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої-восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Врахувавши вищенаведені обставини справи та вимоги закону, майновий стан сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання трьох дітей у розмірі частки його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, ст. 180 -183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 141, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 06 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: