УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Київ

справа № 686/28807/23

провадження № 61-8586ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 рокув справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Хмельницька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив суд встановити факт спільного проживання його та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року заяву задоволено.

Встановлено факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2016 року по день його смерті.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року.

14 червня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Яворська В. М. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у вказаній справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Щодо оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року не було предметом перегляду по суті апеляційним судом, оскільки суд апеляційної інстанції постановив ухвалу з процесуальних питань, а тому рішення суду першої інстанції, яке просить скасувати заявник, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Оскільки заявником подано касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року до його перегляду в апеляційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити.

Стосовно оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в зазначеній частині мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Представник заявника у касаційній скарзі, зокрема, вказує, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив зібрані у справі докази, відхилив клопотання заявника про виклик свідків та долучення доказів, не встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на наведені законодавчі норми, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі в справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06 липня 2022 року в справі № 591/1506/14-ц (провадження № 61-17709св21).

Оскаржуючи рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року в апеляційному порядку, ОСОБА_1 вказував, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, оскільки саме він є єдиним, хто останні роки спілкувався з померлим ОСОБА_3 та піклувався про нього. Зазначав також про подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадженняза апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питанняпро її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питанняпро права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Суд апеляційної інстанції має першочергово з'ясувати, чи впливає оскаржуванесудове рішення безпосередньона права та обов'язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питанняпро скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливаєна права та обов'язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має правана апеляційне оскарження рішення суду.

Закриваючи апеляційне провадження, Хмельницький апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 не наданоналежних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є спадкоємцем четвертої черги, в рішенні суду відсутні будь-які судження про права та обов'язки ОСОБА_1 у вказаних правовідносинах, а заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини не є достовірним доказому справі, оскільки на її підставіне можна встановити дійсні обставини щодо того, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 , а також прийняття ним спадщини, як спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційний суд, встановивши, що оскаржуване рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого2024 року не стосується безпосередньо прав, інтересів та обов'язків ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року слід відмовити, оскільки скарга в цій частині є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Хмельницька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко