УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 361/6434/21

провадження № 61-10044ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 10 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 11 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank»

від 06 серпня 2018 року у розмірі 76 921 грн 27 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2022 року залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали суду, попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Продовжено представникові ОСОБА_3 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційних скарг. Зазначено строк виконання ухвали суду, попереджено про наслідки її невиконання

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2024 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2022 року.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано неподаними та повернуто заявникові.

15 липня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_2 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлено зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати положенням статті 356 ЦПК України.

У пункті 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України зазначено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши порушення вимог частини третьої

статті 356 ЦПК України, правильно визнав апеляційні скарги неподаними та повернув їх представникові ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , оскільки не виконано вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційних скарг без руху,

у зв`язку з чим неможливо вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Крім того, повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_3 права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплативши судовий збір у встановлених законом порядку та розмірі, або подати обґрунтоване та підтверджене належними доказами клопотання про звільнення від сплати судового збору, якщо для цього існують підстави.

Посилання у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставні.

За вищевказаним положенням Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов`язані

з порушенням їхніх прав.

Як убачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_3 не погоджується із заочним рішенням суду першої інстанції, яке ухвалено за наслідками розгляду позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості, тому у заявленому позові він є відповідачем і позов подано не на захист його прав споживача, а отже підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення

від сплати судового з посиланням на скрутний майновий стан, на підтвердження яких надано відповідні докази, не беруться до уваги, оскільки заявникові слід враховувати, що звільнення від сплати судового збору осіб за його клопотанням, є дискреційним правом, а не обов`язком суду. Апеляційний суд для цього

не знайшов підстав.

Відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Крім того, суд апеляційної інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, діяв відповідно до вимог частини третьої

статті 185 ЦПК України і продовжив заявникові строк на усунення недоліків, проте вимоги ухвали суду виконано не було.

У пунктах 59-61 рішення від 19 червня 2001 року у справі «Kreuz v. Poland» (заява № 28249/95) Європейський суд з прав людинизазначив, що він ніколи

не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Більше того, Європейський суд з прав людинивважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людинипро виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник