Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/77/24
Провадження по справі № 2/514/168/24
09 липня 2024 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кравченко П.А.,
за участю секретаря судового засідання - Мельниченко Н.М.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Бородінської селищної ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,
Орган опіки та піклування Бородінської селищної ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей Бородінської селищної ради перебуває малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як дитина, позбавлена батьківського піклування. Статус був наданий Рішенням Бородінської селищної ради № 100 від 14.12.2021 року, у зв`язку з тим, що її мати ОСОБА_1 , має високий ступень втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє часткову нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, що перешкоджає виконувати батьківські обов`язки на період лікування, що підтверджувалось висновками лікарсько-консультативної комісії КНП «ОПЛ № 4» ООР» від 08.12.2021 року № 95.
Згідно заяви ОСОБА_1 про тимчасове влаштування її новонародженої дитини ОСОБА_2 в будинок дитини від 10.12.2019 року, у зв`язку із скрутним матеріальним положенням та розпорядженням Тарутинської РДА від 23.12.2019 року № 344/А-2019, малолітню ОСОБА_2 було влаштовано на повне державне утримання до КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини Одеської обласної ради» 27.12.2019 року.
Згідно довідки Виконавчого комітету Височанської сільської ради Тарутинського району від 07.09.2020 року, за час перебування дитини в закладі, мати жодного разу не зверталась до сільської ради з питанням про повернення дитини в сім`ю.
Згідно акту про результати відвідування та піклування дитиною № 02/06-131 від 08 жовтня 2021 року КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини Одеської обласної ради», малолітню ОСОБА_2 , за весь час перебування у закладі на повному державному утриманні, мати жодного разу не відвідала, не цікавилась її долею, ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини.
Малолітня ОСОБА_2 перебувала у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини Одеської обласної ради» майже чотири роки.
04.10.2023 року Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області № 357 від 04.10.2023 року дитину було влаштовано до прийомної сім`ї Синельникових. На даний час дитина проживає в прийомній сім`ї.
Мати вже більше 4 років жодним чином не усуває причини для повернення дитини, не має постійного заробітку, не цікавиться долею, станом здоров`я дитини. Що й стало підставою для звернення позивача до суду.
16 січня 2024 року ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
11 червня 2024 року ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце була повідомлена належним чином. Крім того, відповідачка повідомлена про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Тарутинського районного суду Одеської області, офіційного веб-порталу судової влади.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10)
Відомості про батька в актовому записі про народження дитини внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України.
Рішенням Бородінської селищної ради № 100 від 14.12.2021 року, надано статус дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 17).

Згідно заяви ОСОБА_1 про тимчасове влаштування її новонародженої дитини ОСОБА_2 в будинок дитини від 10.12.2019 року, у зв`язку із скрутним матеріальним положенням та розпорядженням Тарутинської РДА від 23.12.2019 року № 344/А-2019, малолітню ОСОБА_2 було влаштовано на повне державне утримання до КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини Одеської обласної ради» 27.12.2019 року (а.с. 16).

Згідно довідки Виконавчого комітету Височанської сільської ради Тарутинського району від 07.09.2020 року, за час перебування дитини в закладі, мати жодного разу не зверталась до сільської ради з питанням про повернення дитини в сім`ю. (а.с. 6).

Згідно акту про результати відвідування та піклування дитиною № 02/06-131 від 08 жовтня 2021 року КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини Одеської обласної ради», малолітню ОСОБА_2 , за весь час перебування у закладі на повному державному утриманні, мати жодного разу не відвідала, не цікавилась її долею, ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини (а.с. 8).

04.10.2023 року Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області № 357 від 04.10.2023 року дитину було влаштовано до прийомної сім`ї Синельникових (а.с.14).

За наданим висновком органу опіки та піклування Бородінської селищної ради № 353 від 20.12.2023 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18-19).

Судом встановлено, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не має постійного заробітку, не цікавиться долею, станом здоров`я дитини, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини.

Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного:

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишила її без материнської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дитини, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та матір`ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідачки, позбавлення її батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідачки на повагу до її сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 272, 274-279, 354, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки смт Тарутине Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень.

Роз`яснити відповідачці ОСОБА_1 , що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України вона може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 09.07.2024 року.

Суддя П.А. Кравченко