Справа № 344/5257/24
Провадження № 2/344/2007/24
У Х В А Л А

17 червня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Ласки І.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоодержаної пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

21 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, про стягнення недоодержаної пенсії у розмірі 259500,29 грн (а.с. 1-4).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2024 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 17-18)

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (а.с. 19-20).

05 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить закрити провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У відзиві представник відповідача зазначає, що у позові ОСОБА_1 просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області недоотримане за життя ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 259500,29 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в межах своїх повноважень з 01 січня 2007 року здійснює функції призначення (перерахунку) та виплати пенсій відповідним категоріям військовослужбовців на підставі документів, поданих уповноваженим структурним підрозділом державного органу, з якого особи були звільнені із служби.

При цьому функції визначення грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії цим особам, не входять до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №300/8718/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області від 01 червня 2021 року № 572 із урахуванням проведених платежів.

Рішення набрало законної сили 28 квітня 2022 року.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №300/8718/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року, яка підлягала до виплати ОСОБА_2 , становить 259500,29 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пенсія ОСОБА_2 Головним управлінням виплачена по 31 серпня 2023 року.

Виплату пенсії з 01 вересня 2023 року припинено у зв`язку з його смертю.

Виплата пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера регламентована статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказана у позові заборгованість не може вважатися недоодержаною пенсією, оскільки виплата заборгованості, донарахованої на виконання рішення суду, здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Виконавче провадження у справі не відкривалось, виконавчий лист не видавався.

Суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, тому відповідач вважає, що у спірному випадку відсутні відносини спадкування щодо неотриманих сум пенсії померлого ОСОБА_2 , нарахованих на виконання рішення суду у справі №300/8718/21.

З огляду на зазначене вище, у Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відсутні законні підстави для здійснення виплати ОСОБА_1 коштів у розмірі 259500,29 грн.

Представник відповідача зазначає, що спір щодо захисту прав та інтересів позивача у зв`язку з невиконанням з боку суб`єкта владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій повинен розглядатися у порядку Кодексу адміністративного судочинства України, тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства (а.с. 24-27).

19 квітня 2024 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що Велика палата Верховного Суду України у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 вказала, що спори предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання зокрема в порядку спадкування права власності на грошові кошти мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства (а.с. 31-32).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 33).

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя на користь ОСОБА_2 28 березня 2022 року було прийнято рішення Івано-Франківським окружним адміністративним судом по справі №300/8718/21, що набрало законної сили 28 квітня 2022 року, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області від 01 червня 2021 року №572 із урахуванням проведених платежів.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №300/8718/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 . Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року, яка підлягала до виплати ОСОБА_2 , становить 259500,29 грн.

На дату смерті ОСОБА_2 зазначене судове рішення відповідачем не було виконано.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, суд виходить з таких міркувань.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоодержаної пенсії відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року по справі №300/8718/21, обґрунтовуючи своє право на отримання підвищення до пенсії, яке належало спадкодавцю за рішенням суду, тим, що такі виплати входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України.

Отже, виник спір про цивільне право, предметом якого є майнова вимога позивача визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти.

Право на спадщину є приватноправовим (цивільним) правом майнового характеру.

З приписів Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що спори щодо складу спадщини вирішуються за правилами цього кодексу.

Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19) та постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 (провадження № 11-1499апп18).

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 255-256, 258-261, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоодержаної пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті 17 червня 2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 червня 2024 року.

Суддя Мелещенко Л.В.