Справа №552/1256/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2024 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в селищі Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2024 року до Шишацького районного суду Полтавської області із Київського районного суду м. Полтави за підсудністю надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 18.02.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 515142, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 12000 грн. строком на 3 роки, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування.

26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13. Згідно даного договору відбулось відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 515142 від 18.02.2021, що був укладений між ТОВ «Слон кредит»» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 відступило позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 515142 від 18.02.2021.

Відповідач користувалась кредитними коштами, проте, всупереч умовам договору, свої зобов`язання з повернення кредиту не виконує і станом на 08.02.2024 має заборгованість у загальному розмірі 41406,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 12270,41 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 17877,14 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору 11258,52 грн.

В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вищенаведеному розмірі та понесені ним судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлена судом про справу, оскільки 15.06.2024 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також позовну заяву з додатками, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення.

Заяв по суті справи, в тому числі відзиву на позовну заяву, від сторін не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року між ТОВ «Слон кредит» (Товариство) та ОСОБА_1 (Споживач) в простій письмовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 515142, за умовами якого споживач отримала кредит в сумі 12500 грн., строком на 1095 днів. та зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі 25% в день за перший день користування, 85% річних за всі наступні дні користування.

Відповідно до п. 2.1 договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування 10000 грн. на користь споживача на рахунок в АТ ПАТ «БАНК ФОРВАРД», а 2500 грн. на користь товариства в якості сплати процентів за користування споживачем кредитом в перший день.

Додатком № 1 до договору є графік платежі за яким споживач зобов`язана щомісячно до 18 числа сплачувати платіж в розмірі 968 грн., останній платіж 18.02.2024 передбачений в розмірі 448,85 грн. (а.с. 5-9).

Платіжним дорученням № 4588 від 18.02.2024 підтверджується перерахування кредитних коштів в сумі 10000 грн. на користь споживача (а.с.9).

Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач скористалась кредитними коштами, однак в супереч умов договору своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконала.

Так, з розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Слон кредит» станом на 26.11.2021, встановлено, що на погашення кредитної заборгованості відповідач внесла лише два платежі 18 березня та 19 квітня 2021 року в розмірі 968 та 970 грн. відповідно.

26.11.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу № 26-11/2021 (а.с.13-15). Згідно даного договору відбулось відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 515142 від 18.02.02021, що був укладений між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 .

Даний факт підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2021 про сплату 1426646,32 грн.. в якості оплати за відступлення права грошової вимоги, реєстром боржників від 26.11.2021 та витягом з нього в якому під порядковим номером 278 значиться боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № 515142 від 18.02.02021, загальна сума заборгованості 18431,83 грн. (а.с. 15-18).

У свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 відступило позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 515142 від 18.02.02021 (а.с.19-21).

Даний факт підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 10.01.2023, реєстром боржників від 10.01.2023 та витягом з нього в якому під порядковим № 43662 значиться боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № 515142 від 18.02.02021, сума заборгованості 30147,55 грн.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за результатами дослідження та оцінки доказів у справі, суд вважає, що позивач отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в грошовому зобов`язанні, зазначені в договорі про надання споживчого кредиту № 515142 від 18.02.2021.

Відповідно до розрахунку позивача станом на 08.02.2024 відповідач має перед ним кредитну заборгованість в розмірі 41406,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 12270,41 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 17877,14 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору 11258,52 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно платіжної інструкції № від 23.02.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вищевказаному розмірі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правочинну допомогу в розмірі 13000 грн., суд приходить до наступного висновку

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц.

Між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с.35-36).

Згідно з п. 2.1 даного договору Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги. Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1.) Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського Об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5).

З огляду на Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 3-01/2023 від 03.01.2023 ціна роботи може бути фіксованою та погодинною (а.с. 37).

Згідно з витягом з «Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року» який сформований 08 січня 2024 року в м. Києві та підписаний сторонами Договору, на підставі заявки про надання правових послуг № 319 відповідач ОСОБА_1 , договір № 515142, за надання усної консультації з вивченням документів тривалістю дві години підлягає сплаті 3000 грн. (по 1500 грн. за годину), за складання позовної заяви, що тривало 5 години підлягає сплаті 10000 грн. (по 2000 грн. за годину) (а.с.40).

Натомість долучена до матеріалів справи заявка про надання юридичної допомоги № 319 (відповідач ОСОБА_1 ) датована 07 лютого 2024 року (а.с.39).

Тобто, з даних документів вбачається, що акт про надання юридичної допомоги був складений Адвокатським об`єднанням ще за місяць до дня звернення до нього Клієнта із заявкою № 319 про надання певних юридичних послуг. При цьому у графі 2 самого акту вже мається посилання на відповідний номер заявки.

З огляду на викладене та те, що відповідно до п. 2.1 Договору про надання правової допомоги зобов`язання з надання Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги Клієнту виникають саме на підставі відповідної заявки Клієнта, а не раніше, суд не може вважати належним доказом витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги, що складений майже за місяць до дати подання відповідної заявки.

Крім того, надана позивачем платіжна інструкція № 413000008 від 09 лютого 2024 року про сплату ТОВ «Коллект Центр» АО «Лігал Ассістанс» 51000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 не містить жодних даних про те за якими саме заявками чи актами виконаних робіт була перерахована дана суму, прізвищ відповідачів чи номерів відповідних кредитних договорів, а зважаючи на те, що вказана у платіжній інструкції сума 51000 грн. явно не відповідає сумі 13000 грн., що вказана у заявці № 319 яка стосується відповідача ОСОБА_1 , суд також не може вважати даний документ належним доказом оплати позивачем вартості наданої у даній справ правничої допомоги

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів щодо обґрунтування розміру понесених ним судових витрат за надання професійної правничої допомоги в заявленій ним сумі 13000 грн., а отже його вимоги в цій частині (які не є позовними) задоволенню не підлягають за недоведеністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 264-265, 268, 270-274, 279, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, заборгованість за кредитним договором № 515142 від 18 лютого 2021 року в сумі 41406 (сорок одна тисяча чотириста шість) грн. 07 коп. та судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн., а всього стягнути 44434 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап