Єдиний унікальний номер № 379/471/24
Номер провадження 2/741/468/24
УХВАЛА

іменем України

11 липня 2024 року м. Носівка

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Крупина А.О., вирішуючи питання про прийняття до провадження цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредитфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року на адресу Носівського районного суду Чернігівської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредитфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вирішуючи в порядку ст. 32 ЦПК України питання про прийняття справи до провадження, судом встановлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року зазначену позовну заяву направлено за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

На підставі вказаної ухвали Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 24 червня 2024 року дану цивільну справу направлено до Носівського районного суду Чернігівської області.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України, серед іншого, встановлює процесуальний порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність недопустимі. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Статтею 354 ЦПК України визначено п`ятнадцятиденний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення.

Згідно з ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Матеріали справи не містять доказів того, що копія ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року взагалі надсилалася позивачеві, як не містять і доказів того, що позивачеві вручено копію вказаної ухвали.

Отже, у матеріалах цивільної справи відсутнє підтвердження про надсилання позивачеві копії зазначеної ухвали та про її отримання позивачем.

Так, згідно з частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ, формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів у тлумаченні закону, які існують, оскільки завжди існуватиме потреба у з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (пункт 65 рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11; пункт 93 рішення від 21 жовтня 2013 року у справі «Дель Ріо Прада проти Іспанії», заява № 42750/09).

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачеві була надіслана копія ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року та відомостей про те, що вказана ухвала отримана позивачем. Натомість позивач з урахуванням вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України може скористатися правом апеляційного оскарження вказаної ухвали, порушивши при цьому питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

На підставі вищевикладеного, у порушення ч. 3 ст. 31 ЦПК України цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредитфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надіслана до Носівського районного суду Чернігівської області передчасно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачеві та отримання позивачем копії ухвали від 04 червня 2024 року.

Отже, не оспорюючи підсудність справи, Носівський районний суд Чернігівської області позбавлений можливості прийняти цивільну справу до провадження з огляду на порушення процесуального порядку її направлення, а тому повертає вказану справу до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для виконання вимог ч. 5-11 ст. 272, ч. 3 ст. 31 ЦПК України і приєднання до матеріалів справи підтвердження про надсилання позивачеві та отримання позивачем копії ухвали суду від 04 червня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 10, 18,31 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредитфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для виконання вимог ч. ч. 5-11 ст. 272, ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Анатолій КРУПИНА