Номер провадження: 22-ц/813/5540/24
Справа № 946/2835/24
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т.П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Житсервіс» на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Пащенко Т.П., у цивільній справі за заявою комунального підприємства «Житсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком та судового збору з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року комунальне підприємство «Житсервіс» (далі КП «Житсервіс») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком та судового збору з ОСОБА_1 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року КП «Житсервіс»у видачі судового наказу відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду,КП «Житсервіс» звернулося суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду,справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявником не наданий до заяви договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком на підтвердження вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки договір був доданий до заяви про видачу судового наказу та знаходиться в матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви КП «Житсервіс» про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, щодо заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. При цьому у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що КП «Житсервіс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 3069,26 грн., а також витрат на сплату судового збору.

Разом з тим, КП «Житсервіс» до заяви надало типовий договір №79 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений між КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» в особі ОСОБА_2 та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі начальника Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Парамонової О.В.

На підставі вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житсервіс» заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком та судового збору, за ненаданням до суду договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги КП «Житсервіс» про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ненадання заявником договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинкомна підтвердження вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки договір був доданий до заяви про видачу судового наказу та знаходиться в матеріалах справи, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки матеріали справи не містять договору укладеному між ОСОБА_1 та КП «Житсервіс», який підтвердив би, що між сторонами існують договірні відносини.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи містять договір укладений між КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» в особі ОСОБА_2 та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі начальника Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Парамонової О.В. з додатком в якому міститься список співвласників, в якому також зазначено прізвище ОСОБА_1 , але без її підпису, що на думку колегії не є договором укладеним саме з ОСОБА_1 , та на підставі якого може бути виданий судовий наказ.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції, відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житсервіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 08 липня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова