КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/4862/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/183/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Колесник О.М.,-

встановив:

У березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 121 353 грн 20 коп.станом на 31 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 121 353 грн 20 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року названий позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 121 353 грн 20 коп.та сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 20 листопада 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н.

ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

20 листопада 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н та витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно анкети-заяви, ОСОБА_1 виявила бажання оформити картку «Універсальна».

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20 листопада 2008 року, станом на 31 січня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 121 353 грн 20 коп. коп., з яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі 4 582 грн 82 коп.;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 116 770 грн 38 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт. Утім відповідач належним чином не виконала умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно доч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 листопада 2008 року станом на 31 січня 2019 року; анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Так, в анкеті-заяві від 20 листопада 2008 року зазначено, що ОСОБА_1 виявила бажання отримати кредитку картку «Універсальна».

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 користувалась карткою, періодично здійснювала поповнення. Відтак фактично отримані кошти відповідач зобов`язана повернути банку.

Банком надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 листопада 2008 року, відповідно до якого станом на 31 січня 2019 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 4 582 грн 82 коп.

Розрахунок, наданий позивачем, не спростований.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4 582 грн 82 коп. підлягають задоволенню

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення відсотків банк зазначає, що відповідач при укладенні договору була належним чином повідомлена про умови кредитування у тому числі щодо сплати процентів.

Так, матеріали справи містять витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у яких зокрема зазначені умови кредитування продукту «Універсальна» щодо типу кредиту; способу та строку кредитування; процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду; типу процентної ставки; базової відсоткової ставки в місяць; розміру щомісячних платежів; комісію за несвоєчасне погашення заборгованості та ін.

Зазначений витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку підписаний ОСОБА_1 20 листопада 2008 року, що свідчить про ознайомлення та погодження із запропонованими умовами кредитування та зокрема погодження із процентною ставкою.

Отже, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.

Банком надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 листопада 2008 року, станом на 31 січня 2019 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за простроченими відсотками становить 116 770 грн 38 коп.

Колегія суддів бере до уваги, що заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 116 770 грн 38 коп. визначена за період з 20 листопада 2008 року, тобто після підписання відповідачем витягу з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідного погодження процентної ставки.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 116 770 грн 38 коп. підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено розмір заборгованості відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Контр-розрахунку ОСОБА_1 не надано, розрахунок заборгованості не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 05 липня 2019 ухваленоз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 26 червня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко