Дата документу 25.04.2024
Справа № 334/200/24
Провадження № 2/334/866/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитра Юрійовича про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитра Юрійовича про витребування безпідставно отриманих грошових коштів

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2023 року позивач звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя із позовною заявою про визнання таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №10021 вчинений 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 18931,62 гривень.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 року у справі №337/2169/23, яке набрало законної сили 22.06.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволені, визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №10021 вчинений 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 18931,62 гривень.

За змістом виконавчого напису стягнення заборгованості проведено за період з 26.01.2018 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості становить 17731,85 гривень, що складається з простроченої заборгованості - 9081,85 гривень, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам - 8650,00 гривень, також стягнуто плати на підставі ст.21 ЗУ «Про нотаріат» ( без зазначення розміру).

За для виконання цього напису стягувач - відповідач, звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., яким було відкрито виконавче провадження, про що 16.02.2022 за ВП №68680530 року винесено постанову. З даної постанови вбачається наявність виконавчого напису №10021 вчиненого 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 18931,62 гривень.

Фактично приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. за ВП №68680530 з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було стягнуто 18260,83 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал банк» №B758-PC6E-H364-7H81 від 26.07.2022.

Відповідно до довідки приватного виконавця Проценко Д.Ю. від 17.07.2023 №39809 за виконавчим провадженням №68680530 з позивача стягнуто за вказаним виконавчим провадженням 18260, 83 гривень, та стягнута сума розподілена наступним чином: - 500,00 гривень - витрати ВП; 16146,21 гривень - основна сума боргу, перерахована стягувачу за виконавчим документом; 1614,62 гривень - основна винагорода приватного виконавця.

Таким чином з позивача, за виконавчим провадженням №68680530 на користь ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» стягнуто 16146,21 гривень.

Також з позивача, за виконавчим провадженням №68680530 на користь приватного виконавця Проценко Д.Ю. стягнуто 2114,62 гривень, з яких: 500,00 гривень - витрати ВП; 1614,62 гривень - основна винагорода приватного виконавця.

Враховуючи неправомірність використання грошових коштів позивача, останній вважає за необхідне нарахувати на неправомірно отримані кошти: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» інфляційне збільшення - 1895,81 гривень та 3% річних - 706,01 гривень; приватному виконавцю Проценко Д.Ю. інфляційне збільшення -248,29 гривень та 3% річних - 92,46 гривень.

Позивач просить стягнути на його користь: з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» неправомірно отримані кошти в сумі 16146,21 гривень, а також інфляційни втрати - 1895,81 гривень та 3% річних - 706,01 гривень; з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. неправомірно отримані кошти в сумі 2114, 62 гривень. Витрати зі сплати судового збору покласти на відповідачів.

16.01.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.02.2024 від представника приватного виконавця ОСОБА_3 - адвоката Юсубова Е.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав.

Приватний виконавець Проценко Д.Ю. та його представник - адвокат Юсубов Е.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Судом встановлено, що 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10021, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 001- 07281-171212 від 17.12.2012 року в загальному розмірі 17731,85 грн, а також плату за вчинення виконавчого напису, а всього 18931,62 гривень.

16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №68680530 року з примусового виконання виконавчого напису №10021 вчиненого 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 18931,62 гривень.

За змістом виконавчого напису стягнення заборгованості проведено за період з 26.01.2018 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості становить 17731,85 гривень, що складається з простроченої заборгованості - 9081,85 гривень, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам - 8650,00 гривень, також стягнуто плати на підставі ст.21 ЗУ «Про нотаріат» ( без зазначення розміру).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 року у справі №337/2169/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволені, визнано таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №10021 вчинений 26.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 18931,62 гривень.

Рішення суду набрало законної сили 22.06.2023 року.

Відповідно до довідки приватного виконавця Проценко Д.Ю. від 17.07.2023 №39809 за виконавчим провадженням №68680530 з позивача стягнуто за вказаним виконавчим провадженням 18260, 83 гривень, та стягнута сума розподілена наступним чином: - 500,00 гривень - витрати ВП; 16146,21 гривень - основна сума боргу, перерахована стягувачу за виконавчим документом; 1614,62 гривень - основна винагорода приватного виконавця.

Таким чином з позивача, за виконавчим провадженням №68680530 на користь ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» стягнуто 16146,21 гривень.

Також з позивача, за виконавчим провадженням №68680530 на користь приватного виконавця Проценко Д.Ю. стягнуто 2114,62 гривень, з яких: 500,00 гривень - витрати ВП; 1614,62 гривень - основна винагорода приватного виконавця.

Позивач вважає, що відповідачі неправомірно використовували грошові кошти та вважає за необхідне нарахувати на неправомірно отримані кошти:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» інфляційне збільшення - 1895,81 гривень за період з 26.08.2022 по 08.01.2024 та 3% річних - 706,01 гривень за період з 26.08.2023 по 08.01.2024;

приватному виконавцю Проценко Д.Ю. інфляційне збільшення - 248,29 гривень за період з 26.08.2022 по 08.01.2024 та 3% річних - 92,46 гривень за період з 26.08.2022 по 08.01.2024.

Щодо стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» безпідставно отриманих грошових коштів, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне на або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереження майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України .

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження : відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збережень майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження виникають за наявності трьох умов:а) набуття або збереження майна ; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна б достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або збільшення майна іншої особи (потерпілого) ; обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб .

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однієї особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц визначено, що згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналіз викладеного свідчить про те, що кошти, які були стягнуті з позивача у виконавчому провадженні з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису є безпідставно набутими відповідачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», оскільки виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню судовим рішенням, яке набуло законної сили.

При цьом, за фактичних обставин справи розмір заборгованості, яка була стягнута з боржника на користь кредитора, становить 16146,21 гривень. Зазначена сума коштів була перерахована приватним виконавцем на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник тне звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 08.01.2024 року, сума грошових коштів отриманих ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» без достатньої правової підстави з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних складає 18748,03 гривень, з яких: 16146,21 гривень - кошти отримані без достатньої правової підстави; 1895,81 гривень - інфляційні втрати та 3% річних - 706,0 гривень.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з приватного виконавця Проценко Д.Ю. безпідставно отриманих грошових коштів, суд зазначає наступне.

У лютому 2022 до приватного виконавця Проценко Дмитра Юрійовича звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з заявою за вих. від 17.09.2021 року № 17377443/3 про примусове виконання рішення, до якого доданий виконавчий напис № 10021 від 26.05.2021 року.

26.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данин Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10021, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 001- 07281-171212 від 17.12.2012 року в загальному розмірі 17 731,85 грн, атакож плату за вчинення виконавчого напису, а всього 18931,62 гривень.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею З цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Постановою від 16.02.2022 року приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. відкрито виконавче провадження № 68680530 з примусового виконання виконавчого напису № 10021 від 26.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 18931,62 гривень.

16.02.2022 року, відповідно до ст. 3, ч. 3 ст 40, ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.

Вищевказаною постановою приватного виконавця визначено стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом .

Згідно проведеного розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 1893,16 грн., що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Також, 16.02.2022 року відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень приватним виконавцем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, який становить 500,00 гривень.

Тобто, дії приватного виконавця в частині винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди та в частині визначення її розміру, в частині винесення постанови про розмір мінімальних витрат ВП та його розмір, вчинені на підставі вимог чинного законодавства, керуючись зазначеною у виконавчому документі інформацією.

Частиною першою статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувана; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Постановою Кабінету Міністрів України від З08 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця

Таким чином, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди приватний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, вирішення питання про стягнення основної винагороди одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Приватним виконавцем з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення направлялись запити до: ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; ДФС про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи; МВС про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи; а також вимоги до: AT КБ «Приватбанк», AT "Універсал Банк" на отримання інформації, яка містить банківську таємницю.

16.02.2022 року відповідно до ст.ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 21324,78 гривень.

В подальшому, до приватного виконавця надійшла ухвала Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 19.05.2023 року у справі №337/2169/23 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №10021 виданого 26.05.2021р. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна про стягнення з ОСОБА_1 , коштів на користь ТОВ ФК «Кредит-капітал» у розмірі 18931,62 грн., що здійснюється в межах виконавчого провадження №68680530 від 16.02.2022 відкритого Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійовичем, до розгляду справи по суті.

23.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. на підставі вказаної вище ухвали Хортицького районного суду міста Запоріжжя винесено постанову у АП 68680530 про зупинення вчинення виконавчих дій до вирішення справи по суті.

22.05.2023 рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконавчий напис, вчинений 26.05.2021 року зареєстрований в реєстрі за №10021 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» заборгованості в розмірі 18931,62 гривень.

27.06.2023 року після надходження на адресу приватного виконавця рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 22.05.2023 року у справі № 337/2169/23, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. винесено постанову у ВП 68680530 про поновлення вчинення виконавчих дій.

27.06.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято з усіх рахунків боржника ( ОСОБА_1 ) арешт.

Після надходження до приватного виконавця вищевказаного рішення, керуючись вимогами п. 5 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 27 06.2023 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №68680530.

В межах виконавчого провадження №68680530 стягнуто з боржника 18260,83 гривень, що підтверджується квитанцією AT «Універсал Банк» від 26.07.2022 року № В758-РС6Е-Н364-7Н81, де в призначенні платежу зафіксовано - «част. Спл. За ПВ № 68680530 від 18.07.2022 року, зг. в/н № 10021 від 26.05.2021. Приват. Нотаріус.Зал. до спл. 3063,95 грн.».

Крім того, стягнення вказаної вище суми підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. за вих. від 17.07.2023 року № 39809, в якій він повідомив представника позивача про наступне:

загальна стягнута та перерахована сума коштів за АСВП 68680530 становить 18260,83 гривень, з яких - 500,00 гривень - витрати ВП; 16146,21 гривень - основна сума боргу, перерахована стягувачу за виконавчим документом; 1614,62 гривень - основна винагорода приватного виконавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов' язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини першої статті 1212 ТТК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином, грошові кошти, шо були стягнуті з боржника на користь приватного виконавия Проценка Л.Ю. не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача стягненням грошових коштів, оскільки вони не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ТІК України, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця та питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження має вирішуватися не в порядку стягнення безпідставно набутих коштів.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов' язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Суд зауважує, що що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 14.02.2022 року у справі № 201/1311/19).

Таким чином, що відсутні підстави для застосування ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв' язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної суми боргу, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.

Частиною другою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15).

Також суд вважає, що не підлягає застосуванню ст. 1214 ЦК України та не можуть бути стягнуті 3 % річних та інфляційні втрати згідно зі статтею 625 ЦК України, оскільки останні можуть походити лише від наявності основного зобов язання (аналогічний висновок шодо застосування норми статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 201/8493/18 (провадження №61- 11748св19).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що виконавче провадження № 68680530 було відкрито приватним виконавцем з дотриманням вимог законодавства, що регулює примусове виконання рішень. Підставою відкриття вказаного виконавчого провадження була заява стягувана ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про примусове виконання рішення. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження незаконними не визнавались. Приватним виконавцем на відповідній правовій підставі були отримані кошти, як витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині до приватного виконавця Проценка Д.Ю. про стягнення безпідставно отриманих коштів не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником приватного виконавця ОСОБА_3 - адвокатом Юсубовим Е.С. зроблено заяву про те, що докази розміру судових витрат, які складають 6000,00 гривень будуть подані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Оскільки при подачі позову до суду позивача було звільнено від сплати судового збору, як інваліда II групи, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями: 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитра Юрійовича про витребування безпідставно отриманих грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 18748,03 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 03 копійки, з яких: 16146,21 гривень - кошти отримані без достатньої правової підстав, 1895,81 гривень - інфляційні втрати та 3% річних - 706,0 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Вердикт-Капітал», , адреса: Львівська область, м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28.

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, адреса: м.Запоріжжя, бульвар Вінтера, буд. 26, офіс 1.2.

Суддя Ісаков Д.О.