Справа № 643/2005/24
Провадження № 2/643/1804/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 (позивач), просить стягнути з ОСОБА_3 (відповідач) на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дитина), у розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 01.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття, включаючи 425000,00 грн. за період з 01.01.2017 до 01.02.2024.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

15.03.2008 між сторонами укладений шлюб. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2016 шлюб розірваний. Під час шлюбу у сторін 22.04.2009 народилась Дитина, яка проживає з позивачем. Відповідач свої обов`язки щодо утримання Дитини належним чином не виконує. Відповідач має можливість надавати Дитині утримання в розмірі 5000,00 грн. на місяць, оскільки є співвласником ТОВ «Агропродукт Поділля» та з 15.09.2017 обіймає у вказаному підприємстві посаду директора. Позивач у 2017-2023 роках неодноразово зверталась до відповідача щодо надання коштів на утримання Дитини, але він відмовлявся від цього, посилаючись на відсутність коштів, або не відповідав на звернення. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в тому числі за минулий час.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 05.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Стислий виклад позиції сторін в ході судового провадження

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.

Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача.

Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу 14.07.2017 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно з Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , позивач є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є її батьком.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.01.2024, Дитина та ОСОБА_5 зареєстровані за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач за вказаною адресою не зареєстрований.

Згідно з даними витягу, відповідач зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу № 5 від 14.09.2017 загальних зборів учасників ТОВ «Агропродукт Поділля» та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.01.2021, відповідач є учасником та директором вказаного підприємства, його частка в статутному капіталі складає 100 % та дорівнює 2000000,00 грн.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2024, учасниками ТОВ «Агропродукт Поділля» є відповідач та ОСОБА_7 , розмір частки кожного з них складає 50 % та дорівнює 1000000,00 грн. Зміна складу засновників відбулась у 2021 році. Керівником підприємства є відповідач.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 СК батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач є батьком Дитини, позивач є її матір`ю.

Відповідач є учасником ТОВ «Агропродукт Поділля», розмір його частки у статутному капіталі вказаного товариства до 2021 року становив 2000000,00 грн., після зміни в складі учасників в 2021 році становить 1000000,00 грн. Крім того, відповідач з 2017 року є керівником (директором) вказаного товариства.

При визначенні розміру аліментів суд враховує у тому числі наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів корпоративних прав, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Ураховуючи дані щодо наявності у відповідача корпоративних прав в ТОВ «Агропродукт Поділля», їх розмір, керівну посаду, яку він обіймає у вказаному товаристві, суд приходить до висновку щодо доведеності такого рівня заробітку (доходу) відповідача, який дозволяє йому сплачувати аліменти на Дитину в розмірі 5000,00 грн. щомісяця.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у вказаному вище розмірі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, суд керується таким.

Умовою стягнення аліментів за минулий час є подання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Оцінюючи надані позивачем скріншоти листування у месенджері з особою «Павел», суд виходить з такого.

Як зазначено Верховним Судом, листування у месенджерах є належним доказом за умови, що суд може ідентифікувати авторів такого листування.

Суд вважає, суд зазначення у скріншотах з месенджеру лише імені абонента « ОСОБА_8 » та посилання у текстах повідомлень на ім`я « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 » є недостатнім для того, щоб суд міг достовірно ідентифікувати осіб, між якими відбувся обмін текстовими повідомленнями.

Крім того, під час обміну повідомленнями один з абонентів багаторазово просив іншого подумати, яку суму він буде виділяти в місяць на Віолетту. За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку, що автор вказаних повідомлень вживав заходів щодо отримання із співрозмовника грошових коштів саме у тому розмірі, який визначений позивачем у позовній заяві, а саме в розмірі 5000,00 грн.

Повідомлення «по 5 тис ти також не переказуєш» суд не може визнати таким, що свідчить саме про пред`явлення вимоги про сплату аліментів у вказаному вище розмірі. Крім того, суд враховує, що виходячи з даних скріншоту, зазначене повідомлення створене 12.03.2023. Між тим вимогу про стягнення аліментів за минулий час позивачем пред`явлено, починаючи з 01.01.2017.

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд не може визнати скріншоти листування у месенджері доказом, який може довести факт вжиття позивачем заходів щодо одержання з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.01.2017.

Оцінюючи письмову заяву ОСОБА_10 , додану до позову, суд керується таким.

В письмовій заяві ОСОБА_10 , посилаючись на те, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати допомогу на утримання Дитини, не зазначив, в якому саме розмірі позивач просила надавати допомогу. Також ОСОБА_10 не зазначив конкретні дати, в які за його доводами позивач пред`являла вимоги про стягнення аліментів, в тому числі не зазначив дату, коли вказана вимога була пред`явлена вперше.

За таких обставин вказану заяву ОСОБА_10 суд не може визнати доказом, який підтверджує, що ОСОБА_10 ще 01.01.2017 пред`явила відповідачу вимогу про сплату аліментів у розмірі 5000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача відмовився від клопотання про допит ОСОБА_10 в якості свідка, посилаючись на неможливість його участі в судовому засіданні.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.01.2017, в тому числі не доведено підстави для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 425000,00 грн. за період з 01.01.2017 до 01.02.2024.

За таких обставин суд відмовляє у вказаній частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позовної вимоги про стягнення аліментів, а саме з 29.02.2024.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ураховуючи наведене, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів, керуючись при цьому таким.

Виходячи з положень п. 3, п. 6 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, вказаний позов має майновий характер.

Мінімальний розмір судового збору за пред`явлення фізичними особами позовних вимог майнового характеру складає 1211,20 грн.

Ураховуючи наведене, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в мінімальному розмірі, передбаченому для позовних вимог майнового характеру, а саме в розмірі 1211,20 грн.

Суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.02.2024 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.07.2024.

Суддя Д.А. Крівцов