КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року місто Київ

Справа № 759/16019/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12116/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючої судді (судді-доповідача) Желепи О.В.,

Суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Середенка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року

та за апеляційною скаргою Аваєвої Наталії Валеріївни в інтересах ОСОБА_4 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сиротюк Ольга Володимирівна про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ

Усерпні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просивсуд стягнути з відповідача на користь позивача у межах вартості майна, спадкової маси, одержаної у спадщину після ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , борг у розмірі 480 000 доларів США, а також судові витрати.

В обґрунтування позову вказував, що 14.11.2018 ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 у борг власні грошові кошти у розмірі 480 000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути за першою вимогою.

Позивачу на початку літа 2023 р. стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер боржник ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим нотаріусом Сиротюк О.В. за заявою спадкоємців відкрита спадкова справа №1/2023 від 16.01.2023.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Сиротюк О.В., подавши претензію (вимогу) кредитора від 12.06.2023, яка була доведена до спадкоємців.

ОСОБА_2 прийняла спадщинупісля смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак знаючи про наявність кредитних зобов`язань спадкодавця перед позивачем, не повідомила позивача про відкриття спадщини, копію свідоцтва про смерть не надавала, а також претензія (вимога) кредитора відповідачем (спадкоємцями) проігнорована, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав (повернення боргу).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 14.11.2018 у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) доларів США.

Стягнутоз ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн 00 к.

25 квітня 2024 року представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме 37 000 грн 00 к.

Заяву обґрунтовувала тим, що представником позивача з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України зроблено відповідні заяви щодо орієнтовного розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та у встановлений законом строк надано докази на підтвердження їх оплати.

Вказує, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року доповнено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 у цивільній справі ун. № 759/16019/23 за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сиротюк Ольга Володимирівна про стягнення боргу за договором позики.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 к.

У решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, адвокатом Середенко О. В. в інтересах ОСОБА_2 07 червня 2024 року подано безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року повністю та призначити справу до розгляду під час якого провести судову почеркознавчу експертизу і ухвалити законне рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідача належним чином не повідомляли про розгляд справи, судові засідання відбувались за її відсутності.

Відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому було відмовлено.

Вказує, що наявні сумніви щодо укладення договору позики №14/11/18 від 14 листопада 2018 року та розписки від 14 листопада 2018 року, оскільки ОСОБА_5 з 2015 року хворів на хворобу Альцгеймера, а з 2018 року хворів на хворобу Альцгеймера 4-ої стадії (скручені руки і ноги, повна деменсія), знаходився під постійним наглядом дружини та доньки, і з квартири виходив лише до лікаря у супроводі, виникають сумніви у підписах будь яких документів чи вирішення будь яких питань. Тим більше, підпис останнього за цей час був змінений природньо у зв?язку із хворобою, чому за його підписом фінансові документи не сприймалися навіть у фінансових установах, а фактичне управління «Будіндустрія Два» здійснювалося його донькою ОСОБА_2 .

Зазначає, що договір за вказаним номером не обліковується і підпис від імені ОСОБА_5 чіткий, каліграфічний, що не відповідає проблемам останнього. Договір і розписка друковані, що викликає сумніви в укладенні договору чи розписки, тим більше у добровільному порядку та при здоровому глузді.

Посилається на те, що вказані обставини залишились поза увагою суду.

Крім того вказує, що відповідач не знав про судове засідання 13.03.2024 і був позбавлений права прийняти участь у судовому засіданні і відстоювати свої права. Тому вважає, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2024 про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду підлягає скасуванню, а права відповідача у справі поновленню.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням, Аваєва Н. В. в інтересах ОСОБА_4 14 травня 2024 року через систему «Електронний суд» направила до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу (правову) допомогу, що понесені позивачем у справі № 759/16019/23 в суді першої та апеляційної інстанції до 22 квітня 2024 року у загальному розмірі 37 000 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду є помилковими, незаконними та такими, що суперечать встановленим законом вимогам.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув заяву за відсутності представника позивача та розпочав судове засідання із затримкою. Сторона позивача не змогла взяти участь в судовому засіданні у справі з підстав недотримання судом графіку розгляду справи у призначений час.

Зазначає, що задоволена судом сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із ціною позову.

Вказує, що суд не мав права зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу на власний розсуд за відсутності відповідної заяви відповідача. Адже саме на іншу сторону покладено обов`язок довести не співмірність витрат.

Посилається на те, що в позовній заяві було зазначено попередній орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн, що є вищим за той який наразі просить стягнути позивач, тому у відповідача була можливість належним чином підготуватись до спростування витрат, якщо вона вважала такий розмір необґрунтованим та могла довести їх неспівмірність.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Аваєва Н. В. доводи апеляційної скарги на додаткове рішення підтримала, просила скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача на рішення - заперечувала, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказувала, що спадкова маса перевищує обсяг позики, а тому її буде достатньо для погашення зобов`язання в повному обсязі, в межах успадкованого майна. Щодо призначення у справі експертизи заперечувала, оскільки судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні такого клопотання , так як воно було подано з порушенням строків для подачі доказів.

Представник відповідача адвокат Середенко О. В. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги позивача на додаткове рішення заперечував, просив скасувати додаткове рішення. Доводи апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_2 підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказував, що успадковане майно не дорожче за суму позики.

Також просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини:

14.11.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики №14/11/18, згідно умов якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 480000 доларів США, що підтверджується оригіналом договору позики №14/11/18 від 14.11.2018, а також оригіналом розписки від 14.11.2018 про отримання боргу (а.с. 145, 146, т. 2).

Згідно п. 1 цього Договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) умовних одиниць - доларів Сполучених Штатів Америки, а позичальник зобов?язується повернути позикодавецеві суму позики протягом 10 (десяти) календарних днів з дня відправлення письмової вимоги позикодавцем, при цьому повернення позики має бути здійснено однією сумою в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 97, т. 1).

Як вбачається з спадкової справи №1/2023 від 16.01.2023, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла спадщину в цілому (а.с. 95-209, т. 1).

Згідно претензії (вимоги) кредитора від 12.06.2023 ОСОБА_4 звернувся до ПН КМНО Сиротюк О.В. задля повідомлення спадкоємців ОСОБА_5 про необхідність та обов`язок погашення заборгованості у розмірі 480000 доларів США, яка виникла на підставі розписки від 14.11.2018 (а.с. 126-128, т. 1).

Відповідно до розписки від 23.06.2023 ОСОБА_2 повідомлено про отримання ПН КМНО Сиротюк О.В. вимоги від ОСОБА_4 (а.с. 133, т. 1).

Листом №23/02-14 від 28.06.2023 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сиротюк Ольги Володимирівни повідомленоспадкоємцівборжника, які станом на 28.06.2023 подали заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 про наявність претензії (вимоги) кредитораОСОБА_4 за договором позики від 14.11.2018 року(а.с. 135, т. 1).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов суд першої інстанції виснував, що на час звернення до суду, спадкоємець боржника, яка прийняла спадщину не виконала зобов`язання спадкодавця за договором позики, грошові кошти позивачу не повернула, а тому вона, в межах успадкованого майна має нести відповідальність за договром позики.

Суд також вказував, що обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

При цьому, за правовою позицією Верховного Суду, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Судом встановлено, що 14.11.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики №14/11/18, згідно умов якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 480 000 доларів США, що підтверджується оригіналом договору позики №14/11/18 від 14.11.2018, а також оригіналом розписки від 14.11.2018 про отримання боргу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ,ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України та у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з повідомленням спадкоємця про наявність кредитора, яке міститься в матеріалах спадкової справи №1/202023 заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вище викладені правові норми та встановлені судом обставини, ОСОБА_2 , як спадкоємиця померлого ОСОБА_5 , зобов`язана задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що договір позики та розписка про отримання коштів друковані, що викликає сумніви в укладені договору. Крім того посилається на те, що спадкодавець мав хворобу Альцгеймера, з урахуванням чого підпис останнього не міг бути виконаний чітко і каліграфічно, як на договорі позики та розписці, однак суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідачем в установлені ЦПК України строки не було надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень та обставин на які вона посилається, в тому числі і доказів хвороби ОСОБА_7 , не заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона була позбавлена можливості подати докази в суді першої інстанції та не була належним чином повідомлена про судові засідання, крім того підготовче засідання було закінчено за її відсутності без її належного повідомлення, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Матеріалами справи підтверджено, що судом направлялись відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви та судова повістка на 28.09.2023 засобами поштового зв`язку. Відповідачем особисто отримано вказану поштову кореспонденцію суду 16 вересня 2023 року.

Крім того, представником відповідача 13 вересня 2023 року особисто подано заяву про направлення йому копії позовної заяви на електронну адресу.

У підготовчому засіданні 28 вересня 2023 року представник відповідача Середенко О. В. приймав участь, однак не заявив жодного клопотання.

23 жовтня 2023 року представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі. Разом з тим ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про призначення експертизи, ні будь-якого клопотання про долучення доказів до матеріалів справи відповідачем та її представником подано не було.

Апеляційним судом не встановлено і відповідачем не наведено дійсно об`єктивних та непереборних обставин, що перешкодили їй у встановлені законом строки подати до суду всі необхідні докази на підтвердження своїх заперечень, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом, було відхилено клопотання про призначення почеркознавчої е5кспертизи в апеляційному суді.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 , як спадкоємеці, суми боргу за договором позики, не повернутої спадкодавцем ОСОБА_5 за життя.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення даної апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд встановив, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Щодо додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року

Задовольняючи частково заяву Аваєва Н. В. в інтересах ОСОБА_4 суд першої інстанції вважав, що враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважав можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000 грн 00 к., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Свою незгоду із оскаржуваним рішенням апелянт обґрунтовував тим, що суд першої інстанції за відсутності заперечень відповідача щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, усупереч закону прийняв з власної ініціативи рішення про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції посилався на ряд правових норм, зокрема суд зазначив, що згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

У справі № 910/906/18 Верховний Суд погодився з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки їх розмір був обґрунтований, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи.

Не зважаючи на наведення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вищевказаних положень закону та правових позицій, зокрема щодо того, що лише інша сторона по справі має право заявити про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, і не зважаючи на відсутність відповідного клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від іншої сторони, тим не менш суд сам з власної ініціативи вирішив питання про пропорційність заявлених витрат на правничу допомогу, їх співмірність зі складністю справи, зменшивши їх розмір, що не може вважатися належним.

Крім того під час апеляційного перегляду додаткового рішення відповідачем також не вказано про завищений розмір витрат та їх не співмірність.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача повного розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, що складає 37 000 грн, з яких 7 000 грн витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом ухвали Святошинського районного суду від 23 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі, та 30 000 грн інші витрати на професійну правничу допомогу, що надана в суді першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

З огляду на те, що апеляційна скарга на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року судом не задоволена, оскаржуване рішення залишено без змін, понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Середенка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Аваєвої Наталії Валеріївни в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 000 грн 00 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2024 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська