РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1985/24

04 липня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Баранівська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , 1920 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1958 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що її матір ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1958 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ рідний батько загинув під час війни, а матір стала проживати з ОСОБА_3 однією сім`єю. ОСОБА_3 замінив їй батька, виховував її, став членом їх сім`ї. Про те, що матір з ОСОБА_3 не зареєстрували шлюб їй стало відомо лише після його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 , внаслідок хвороби її матір ОСОБА_2 переїхала до неї, де проживала з 2000 року до дня смерті в АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_3 не залишив заповітного розпорядження щодо майна, яке належало йому на день смерті. Після його смерті спадкова справа не заводилася.

07.05.2024 року вона звернулася до Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець першої черги на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), належної ОСОБА_3 , співмешканцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту проживання її матері із спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином підтвердження факту проживання однією сім`єю її матері ОСОБА_2 з ОСОБА_3 надасть їй право успадкувати майно померлого.

Враховуючи вищевикладене заявник просила суд заяву задовольнити та встановити даний факт.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, від представника заявника - адвоката Артерчук Л. В. на адресу суду надійшла письмова заява, в якій вона підтримала вимоги викладені у заяві про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та просила проводити розгляд справи за відсутності заявника та її представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Баранівської міської ради Т. Кравчук в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 , якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.08.1997 року Суємецькою сільською радою Баранівського району, Житомирської області.

Після його смерті залишилось спадкове майно, у тому числі земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря» с. Суємці Суємецької сільської ради Баранівського району Житомирської області розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку серії ЖТ № 0245282, виданим 20.06.1997 року Баранівською районною державною адміністрацією 20.06.1997.

Згідно копії архівної довідки № Ц-305 від 09.08.2019 ОСОБА_3 , 1925 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 22) проживав і був зареєстрований на момент смерті в с. Суємці, особовий рахунок № НОМЕР_2 . З ним на момент смерті проживала та була зареєстрована - ОСОБА_2 , гол.дв.1920 р. н., яка вибула в Рівненську область 12.01.2000 року.

Згідно копії довідки Суємецької сільської ради Баранівського району Житомирської області № 692 від 08.11.2011 року померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 постійно проживав і був зареєстрований на день смерті в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала і була зареєстрована його співмешканка - ОСОБА_2 . З 1958 року вони за даною адресою проживали разом і вели спільне господарство, де й продовжувала проживати до 2000 року. Даний факт також підтверджено довідкою №78, виданою 29.04.2024 року виконавчим комітетом Баранівської міської ради Житомирської області.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 76865548, сформованої державним нотаріусом 07.05.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 20.07.2000 року Костопільським райвідділом реєстрації актів громадянського стану.

Факт наявності родинних відносин заявника з її померлою матір`ю підтверджується копіями документів, які вказують, що заявник ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 , зокрема свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 серії НОМЕР_4 , виданим 28.11.1961 року Баранівським райбюро ЗАГС Житомирської області, де у графі матір записано « ОСОБА_2 », свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 , виданим 14.09.1967 року Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, з якого вбачається, що заявник змінила дошлюбне прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

На день смерті матір заявника проживала в АДРЕСА_2 в будинку своєї дочки.

07.05.2024 року заявник звернулася до Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець першої черги на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), належної ОСОБА_3 , співмешканцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту проживання її матері із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, про що державним нотаріусом Доброскоковою А. М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2024 № 172/02-31.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВС № 7 від 30.05.2008 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З долученої до матеріалів справи письмової заяви свідка ОСОБА_8 , яка посвідчена у встановленому законом порядку старостою сіл Суємці, Володимирівка Баранівської ОТГ ОСОБА_9 від 28.06.2024 року, вбачається, що він, як сусід, підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю та ведення ними спільного господарства до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про заінтересованість свідка в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі.

Факт проживання матері заявниці зі спадкодавцем однією сім`єю підтверджується також наявними в матеріалах справи документами, зокрема правовстановлюючим документом на земельну частку (пай), свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , військовим квитком ОСОБА_3 , архівною довідкою, довідкою сільської ради, фото з зображенням подружжя під час їх спільного проживання.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємиці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст.1258 ЦК України).

Згідно з статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Отже, підтвердження факту проживання однією сім`єю матері заявника - ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини надасть право ОСОБА_1 успадкувати майно померлого ОСОБА_3 відповідно до статті 1264 ЦК України.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

За змістом ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Оцінюючи у сукупності дослідженні докази, суд вважає доведеним факт спільного проживання матері заявниці ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1958 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин, проживання осіб однією сім`єю та виникнення між ними майнових прав, це згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України може зробити суд у порядку встановлення юридичного факту.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для ОСОБА_1 , а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заява останньої підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 1221, 1268 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Баранівська міська рада - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , 1920 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1958 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа:

Баранівська міська рада, (місце знаходження м. Баранівка, вул. Соборна, 20, Звягельський р-н., Житомирська обл.), .

Повне рішення складено

12 липня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч