Номер провадження: 22-ц/813/4897/24
Справа № 522/7332/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

третя особа - Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2024, у складі судді Чернявської Л.М.,

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому просив суд:

1) визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані у зв`язку зі смертю пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 48 074, 64 гривень;

2) стягнути з Відповідача на користь Позивача суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 48 074,64 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приходиться батьком Позивачу. 01 жовтня 2021 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. була заведена спадкова справа за №1225/2021 до майна померлого ОСОБА_2 . У листопаді 2021 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. був направлений запит на адресу Відповідача щодо наявності недоотриманої пенсії ОСОБА_1 . 06 грудня 2021 року на адресу Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Відповідачем була надана відповідь №1500-0405-8/144843 від 18.11.2021 на вказаний запит. У вказаній відповіді зазначено, що Відповідачем на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі №420/1914/20, яке набрало законної сили 22.05.2020, ОСОБА_2 22.05.2020 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії за період з 01.01.2018 по 31.05.2020 в сумі 48074,64 грн, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Також, у цій відповіді було зазначено, що «оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/1914/20 в розумінні статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України». Проте жодного виконавчого провадження по судовій справі Одеського окружного адміністративного суду №420/1914/20 ніколи не існувало.

06 березня 2023 року Позивач надіслав на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву, в якій повідомив, що він є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким він прийняв спадщину та просив перерахувати належне йому майно, а саме грошові кошти в сумі 48074,64 гривень, на його банківські реквізити.

29 березня 2023 року на адресу Позивача надійшла відповідь №6783-5990/Б-02/8-1500/23, в якій Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило Позивачу у виплаті зазначених грошових коштів та повідомило, що згідно зі статтею Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

06 березня 2023 року Позивачем на адресу державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. була направлена заява про видачу свідоцтва про право на спадщину. 05 квітня 2023 року Позивач отримав відповідь №1108/02-14 від 21.03.2023. У зазначеній відповіді державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на норми законодавства, які регулюють порядок прийняття спадщини або відмови від її прийняття, а не на норми, які регулюють видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, державний нотаріус ОСОБА_3 зазначила, що оскільки Позивач не є стороною по справі №420/1914/20 в розумінні статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, він матиме у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України. Окремо державний нотаріус Білик О.Г. повідомила, що Позивачу «необхідно звернутись до суду щодо недоотриманої пенсії». Державний нотаріус Білик О.Г. не виносила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як це передбачено законом.

Таким чином, станом на день подання позовної заяви успадковане Позивачем майно, а саме недоотримана пенсія ОСОБА_2 у розмірі 48074,64, так і не передано Позивачу, чим порушуються його майнові права. Позивач вичерпав всі наявні у нього можливості з отримання успадкованого ним майна, а тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, щосудом першої інстанції під час винесення рішення не з`ясовано всіх обставин справи, чим порушено вимоги ст. 242 КАС України. Так, скаржник зазначає, що доплата пенсії, з дня набрання законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №420/1914/20, з 22.05.2020 по 31.05.2020 в сумі 1031,85 грн. була зарахована на поточний рахунок ОСОБА_2 04.06.2020, інша сума доплати за період з 01.01.2018 по 21.05.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, склала 47042,79 грн. та обліковується автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Станом на 20.03.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішенням законної сили по 20.11.2020 року включно. Проте бюджет Головного управління, передбачений на 2023 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, вичерпано. Головне управління станом на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2024 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі та в порядку встановленому законодавством. Крім того, оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/1914/20 в розумінні ст. 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Доводи скарги ГУ ПФУ в Одеській області також обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Право ОСОБА_2 на перерахунок пенсії є нерозривно пов`язаним з його особою і не може передаватися його правонаступникам. Судом першої інстанції проігноровано те, що належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на отримання невиплачених за життя коштів. Довідка державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 23.09.2022 №3367/02-14 про видачу свідоцтва на спадщину за законом не є підставою для отримання невиплачених за життя коштів. Крім того, звертає увагу на те, що необґрунтованим є зобов`язання щодо стягнення з Головного управління витрат по сплаті судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 залишити без змін, оскільки оскаржуване рішення суду є законним, справедливим і обґрунтованим.

В судове засідання, призначене на 13.06.2024 та проведеному в режимі відеоконференції з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Дічко В.С.

Представники скаржника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса до суду не з`явилися, проте направили до суду надійшло заяви, у яких просили розгляд справи проводити без їх участі.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, пояснення представника позивача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 був батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

01.11.2021 року була заведена спадкова справа №1225/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2

01.11.2021 року за № 6983/02-14, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик О.Г. зроблено запит до ГУ ПФУ в Одеській області про наявність коштів на ім`я ОСОБА_4

18.11.2021 року ГУ ПФУ в Одеській області надано відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №420/1914/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Також, з відповіді відповідача на адресу державного нотаріуса вбачається, що Головним управління ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 22.05.2020 року проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2020 року в сумі 48074, 64 гривень підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки державного нотаріуса від 23.09.2022 року № 3367/02-14.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли підтвердження наявними матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України сума заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають прав на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утримання (стаття 31). Незалежно від перебування на утримання годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування положень ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї.

В преамбулі Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім і, не виключає застосування приписів статті 1227 ЦК України.

Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).

Судовим розглядом справи встановлено, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нарахована, але не отримана за життя ОСОБА_2 пенсія у розмірі 48074, 64 грн. входить до складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті, а позивач ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом набув право власності на вказані грошові кошти, тому має право на отримання недоотриманої за життя його батьком пенсії у розмірі 48074, 64 грн.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно визнав за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані, у зв`язку із смертю, пенсійні виплати ОСОБА_2 у розмірі 48074,64 грн. та їх стягнення на користь ОСОБА_1 .

У доводах апеляційної скарги, ГУ ПФУ в Одеській області посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення рішення не з`ясовано всіх обставин справи, чим порушено вимоги ст. 242 КАС України.

Проте посилання відповідача на норми КАС України є недоречними, оскільки дана справа розглядалася в порядку цивільного судочинства.

Твердження скаржника про те, що оскільки бюджет Головного управління, передбачений на 2023 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, вичерпано, а Головне управління станом на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2024 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду, тому покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі та в порядку встановленому законодавством, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки відсутність відповідного фінансування, жодним чином не впливає на права позивача щодо стягнення недоплаченої пенсії на його користь як спадкоємця особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала. Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватись через відсутність відповідного фінансування.

Безпідставними є і посилання скаржника на те, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/1914/20 в розумінні ст. 46 КАС України, тому право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду вони матимуть лише у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не звертався до суду з заявою про видачу йому виконавчого листа та примусове виконання рішень судів за його позовними заявами згідно із нормами Закону України «Про виконавче провадження» і за його зверненнями виконавче провадження не відкривалось. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця, а тому суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Крім того, слід зазначити, що в постанові Верховного Суду від 15 грудня 2023 року по справі №805/2628/18-а Верховний Суд зробив висновок, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Отже за правовим висновком Верховного Суду вказане процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те що довідка державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 23.09.2022 №3367/02-14 про видачу свідоцтва на спадщину за законом не є підставою для отримання невиплачених за життя коштів є безпідставними, оскільки вказане не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, враховуючи те, що вказана сума була не виплачена померлому за життя. Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому він має право на її отримання.

Щодо посилань скаржника на відсутність у пенсійному законодавстві передбаченого грошового забезпечення управлінь на виплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір» а саме ст. 5 , визначено вичерпний перелік суб`єктів , які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області, до вказаного переліку , як суб`єкт звільнений від сплати судового збору, не входить. Відтак, відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржуване рішення відповідає нормам права, тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева