Справа № 302/641/24
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю секретаря судового засідання Липей В.В.,

без участі учасників справи та їх представників,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Керита М.В., до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Корбутяк Ірина Василівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки

10.05.2024 представник позивачки адвокат Керита М.В. в її інтересах подала суду вищенаведений позов, який обґрунтовано таким. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сусідка позивачки ОСОБА_2 , яка була постійною жителькою АДРЕСА_1 . На день її смерті у вищевказаному житловому будинку разом з нею, ніхто не був зареєстрований, а постійно проживала позивачка, ОСОБА_1 . Померла станом на день смерті одружена не була, дітей не мала, братів та сестер теж у неї не було, була одинокою. З 2015 року і до дня смерті позивачка доглядала за ОСОБА_2 , та проводила її похорони. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до її майна, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, на день її смерті у цьому житловому будинку разом з нею, ніхто не був зареєстрований, а фактично поживала позивачка, вона і прийняла спадщину до майна померлої у відповідності до вимог статті 1268 ЦК України. У травні місяці 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк Ірини Василівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ОСОБА_2 . Після розгляду документів, поданих позивачкою, листом від 08 травня 2024 року за №76/01-16 приватним нотаріусом позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що протягом строку встановленого для прийняття спадщини позивачка не здійснила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 (заяви про прийняття спадщини до нотаріуса подано не було, на час відкриття спадщини вони хоч і проживали разом із спадкодавцем за однією адресою, але місце реєстрації проживання спадкоємиці є відмінним від місця реєстрації проживання спадкодавця). Також, позивачці було рекомендовано звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини чи встановлення факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання, а також встановити факт родинних відносин. З 2015 року і до дня смерті позивачка доглядала за ОСОБА_2 , та проводила її похорони. Таким чином, в зв`язку з тим, що місце реєстрації проживання позивачки на момент смерті спадкодавця було відмінним від місця реєстрації проживання останньої, і через це неможливо в установленому завести спадкову справу до майна померлої, це і стало однією з підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем та, відповідно, прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_2 , необхідно їй для оформлення свої спадкових права на нерухоме спадкове майно після смерті останньої. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася. Крім того, позивачка зазначає, що неї відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що є предметом даного позову, а саме зареєстрованого у встановленому законом порядку Свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на вищенаведене, позивачка просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини до її майна за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з спадкодавцем, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше 5 (п`яти) років, а саме: з 2015 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати позивачку спадкоємцем четвертої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №466.

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.05.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позиції учасників справи за змістом процесуальних заяв

Позивачка та її представник ОСОБА_3 на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилися, однак остання подала суду заяву про розгляд справи за її та позивачки відсутності з позицією підтримки позову.

Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області в особі представника на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Корбутяк Ірина Василівна на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з позицією підтримки позовних вимог.

Оцінивши позиції учасників справи, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з такого.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Вучкове Хустського району Закарпатської області у віці 82 років, про що 08.11.2021 року складено Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відповідний актовий запис №466, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 17.08.2016 року, який посвідчений секретарем виконкому Вучківської сільради Міжгірського району Закарпатської області Лемак О.В. та зареєстрований в реєстрі №14, згідно якого на випадок своєї смерті вона своїм майном розпорядилася так: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і прилеглу до нього земельну ділянку розміром 0,0600 га та все майно, рухоме і нерухоме, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, а також все на що за законом вона буде мати право заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цей заповіт чинний, не змінений та не скасований, що вбачається з витягу зі Спадкового реєстру №76890471 від 08.05.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 22.02.2024 року №42 померла 05.11.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , разом з нею у зазначеному будинку разом з нею проживала, але не була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з довідкою Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 22.02.2024 року №43 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , доглядала та допомагала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року і до дня смерті ОСОБА_2 ; вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 проводила похорон ОСОБА_2 за власні кошти.

Згідно з витягу з Спадкового реєстру №76890433 від 08.05.2024 року спадкові справи за майном ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилися, свідоцтва про право на спадщину-не видавалися.

Згідно з листом приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. вих.№76/01-16 від 08.05.2024 року, який виданий ОСОБА_1 , їй роз`яснено, що вона не прийняла спадщину за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 шляхом постійного спільного проживання, адже її місце реєстрації проживання на момент смерті ОСОБА_2 відмінне від місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_2 , а тому нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини чи встановлення факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання, а також встановити факт родинних відносин відповідно до статей 1260-1265 та/або 1266 Цивільного кодексу України.

Згідно з випискою з погосподарської книги від 27.06.2023 року №103, яка видана Вучківським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була постійною мешканкою АДРЕСА_1 у відповідності до перенумерації будинків, проведеної 2001 року в с.Вучкове, колишній №184 житлового будинку був змінений на діючий 195; ОСОБА_2 була власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0600 га (кадастровий номер відсутній), цей житловий будинок побудований орієнтовно в 1978 році, свідоцтво на право власності на цей будинок сільрадою не видавався.

Згідно з технічним паспорт житлового будинку садибного типу, що розташований в АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 15.08.2023 року КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради на замовлення ОСОБА_1 , цей будинок споруджено в 1978 році, поряд з ним розташована вбиральня; він складається з таких приміщень: коридора-5,68 м.кв, кухні-10,62 м.кв., кладової-4,46 м.кв, житлової кімнати-13,19; загальна площа будинку-33,95 м.кв., основна-13,19 м.кв., допоміжна -20,76 м.кв.

Згідно з звітом про оцінку майна №24-016 ПП «Експерт-Сервіс» ринкова вартість будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , станом на 21.03.2024 року становить 67954 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Щодо встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги за законом на спадщину.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з довідкою Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 22.02.2024 року №43 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , доглядала та допомагала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року і до дня смерті ОСОБА_2 ; вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 проводила похорон ОСОБА_2 за власні кошти.

Суд враховує, що встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення для позивачки, адже пов`язане з вирішенням питання щодо визнання за останньою право на спадщину, що відкрилася у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , враховуючи, що законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту проживання однією сім`єю.

При цьому суд зазначає, що встановлення факту визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги за законом на спадщину не підлягає вирішенню, з огляду на те, що ця вимога є підставою, яка надає позивачці право набути спадкове майно у власність.

Щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

На підставі ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 22.02.2024 року №42 померла 05.11.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , разом з нею у зазначеному будинку разом з нею проживала, але не була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, позивачкою доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

У постанові від 22.09.2021 по справі № 227/3750/19 Верховний Суд зазначив, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. За результатами розгляду цієї справи (подібні правовідносини, коли позивач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину) Верховний Суд задовольнив вимоги про встановлення факту постійного поживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та визнав помилковим рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову за наявності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Встановивши обставини постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час її смерті та враховуючи, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає, що відповідно до ст.392 ЦК України право власності позивачки підлягає захисту, що не буде суперечити закону, та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Розподіл судових витрат між сторонами

Суд враховує те, що позивачкою сплачений судовий збір в сумі 3633 грн 60 коп та ту обставину, що відповідач визнав позов до розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищенаведене, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить грошову суму 1816 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 273, 293, 315, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини до її майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та спадкодавця, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше 5 (п`яти) років, а саме: з 2015 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №466.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить суму 1816 грн 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка