"24" червня 2024 р.
Справа №646/766/22
2/642/125/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря Шевченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Червонозаводського районного суду м. Харкова, в якій просила:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївнивід 29.07.2021р. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард»;

-стягнути з АТ «Банк Форвард» () на користь позивача судовий збір в сумі 1488,60 грн.

-розглянути справу в порядку спрощеного провадження за наявними матеріалами без повідомлення сторін;

-витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни нотаріальну справу за виконавчим написом нотаріуса № 3875 від 29 липня 2021 року; у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни матеріали виконавчого провадження №66659188.

В обгрунтування позову зазначила, що 06.10.2020р. вона уклала кредитний договір №200299665 з ПАТ «Банк Форвард», за яким заборгованість складається у сумі 30517,88 грн. 31..08.2021р. приватний виконавець ВО м.Києва Онищенко Л.Б. відкрила виконавче провадження №66659188 про стягнення з позивачки на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором у розмірі 31617,88 грн на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. №3875, вчиненого 29.07.2021. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушенням законодавства про нотаріат. Позивачка ставить під сумнів, що нотаріусу надавалася виписка з особового рахунку, або інші обов`язкові додатки. Також позивачка посилається на те, що заборгованість для вчинення виконавчого напису мала б бути безспірною. Окрім того, під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинним нормативним актом пунктом 2 розділу 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.02.2022р. до відкриття провадження по справі, позов передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

До Ленінського районного суду м. Харкова позов надійшов 05 грудня 2023 р. та системою авторозподілу переданий судді Проценку Л.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2023р. було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в спрощеному порядку без виклику сторін. Також, цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни належним чином завірену копію нотаріальної справи, у якій 29 липня 2021р. було вчинено виконавчий напис №3875 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом ухвала не отримана, конверт повернувся до суду із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 р. за клопотанням представника позивача було задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №66659188 що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівнина підставі виконавчого напису №3875, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 29 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 31617,88 грн до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 р. відмовлено у задоволенні клопотання про витребування у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. матеріалів виконавчого провадження №66659188.

В судове засідання сторони та їх представник не з`явилися. Клопотань про розгляд справи у загальному порядку, або з викликом сторін до суду не надходило.

Приватний нотаріус Сазонова О.М. ухвалу про відкриття провадження та витребування доказів, а також позов з додатками не отримала, конверт повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Приватний виконавець Овсієнко А.В. ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками отримав, пояснень, заяв чи клопотань до суду не надав.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками отримав.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Форвард» направив до суду письмові пояснення, де просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивачка обгрунтовує свої вимоги нібито не дотриманням принципу безспірності, при цьому позивач не надає відповідних доказів на підтвердження своєї позиції, зокрема контррозрахунку заборгованості. Кредитний договір, що був укладений із ОСОБА_1 не потребував нотаріального посвідчення. Позивачкою не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором. Суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур. Суд має установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було вирішено по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Письмові пояснення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Форвард» подані до суду із порушенням вимог статті ч.4 ст.178 ЦПК України, оскільки ці пояснення за своєю суттю є відзивом на позовну заяву, але не були надіслані відповідачем на адресу позивачки.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1, 3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1, 2, 3 ст.77, 79, 80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Акціонерне товариство «Банк Форвард» та ОСОБА_1 06.10.2020 уклали кредитний договір №200299665 шляхом підписання оферти, за яким боржниця отримала кредит у розмірі 30286,48 грн строком до 06.10.2024 із погодженими щомісячними платежами. (а.с. 29-32)

29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером №3875, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором №200299665 від 06.10.2020 заборгованість за період з 09.03.2021 по 08.06.2021 у розмірі 30517,88 грн, що складається з заборгованості за сумою кредиту 20752,16 грн, заборгованості за процентами 8565,72 грн, плата за пропуск мінімальних платежів 1200,00 грн. (а.с. 14)

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. 31.08.2021 винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження ВП №66659188 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 31617,88 грн на підставі виконавчого напису №3875, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. (а.с. 17-18)

Також, 31.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. у виконавчому провадженні ВП №66659188 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , а також звернуто стягнення на її заробітну плату у КП «Харківський метрополітен» (а.с. 23-24, 27-28)

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідна правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 у справі №569/8884/17.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 р. у справі №201/11696/16-ц з подібних правовідносин.

З копії оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що підставою для його вчинення є ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, позивачка у позовній заяві погоджується що уклала із відповідачем кредитний договір, за яким є заборгованість. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами посилається на спірність заборгованості та невідповідність форми і порядку вчинення виконавчого напису.

Судом, за клопотанням позивачки було витребувано у третьої особи приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. копії матеріалів, за якими вчинено виконавчий напис, проте, приватним нотаріусом лист не отримано і конверт повернувся до суду із поштовою позначкою «за закінченням строку зберігання».

Загальнодоступною інформацією щодо приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. (зокрема, з Єдиного реєстру судових рішень постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 320/11577/23 від 19.12.2023) є наступне: наказом Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7 та на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» ( далі Закон), а саме у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано.

За цих обставин, є неможливим отримати від вказаного приватного нотаріуса копії матеріалів, за якими було вчинено виконавчий напис.

Відповідач, надаючи письмові пояснення на позов, зі свого боку не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували чи спростовували законність вчинення оспорюваного виконавчого напису.

При цьому, відповідач не зазначив причини, з яких він самостійно не може подати докази, що спростовували б доводи позовної заяви.

Суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки, відповідачем та приватним нотаріусом така інформація не надавалась.

Відповідач не надав до суду відомостей, що кредитний договір № 200299665 від 06.10.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ «Банк Форвард», нотаріально посвідчувався, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною, тобто, що приватний нотаріус мав правові підстави та повноваженння вчиняти оспорюваний виконавчий напис №3875 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Крім того, відповідачем не надано суду інформації, про те, що розмір заборгованості було розраховано та сформовано вірно за сумою кредиту, відсотками, штрафними санкціями, за який період та на яку суму були нараховані проценти, обов`язкові платежі.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відповідний розрахунок заборгованості та копію кредитного договору, який би свідчив про її безспірність.

До того ж, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів того, що дійсно позивачу направлялась претензія з вимогою про погашення заборгованості за вказаним договором, не надано інформації, яким чином була сформована заборгованість за сумою кредиту, відсотками, штрафними санкціями, за який період та на яку суму були нараховані проценти, комісія, штрафні санкції за кредитним договором, відсутній повний розрахунку з вказівкою платежів. Доказів на спростування вказаного стороною відповідача надано не було.

За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлений позов в розмірі 1488,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст.23, 256, 267, 509, 526, 530, 598, 599, 611, 626-629, 631, 638, 640, 654, 901, 902, 905, 907, 1212 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 29.07.2021р. № 3875 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» () заборгованості у розмірі 31617,88 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.105);

треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна (адреса АДРЕСА_2 );

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна (адреса: 01135, м. Київ, вул. Чорновола, буд. 10, оф. 91).

Суддя Л.Г. Проценко