"24" червня 2024 р. Справа № 363/2800/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 червня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Судом на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області отримано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку місця проживання відповідача ОСОБА_2 . Згідно листа Димерської селищної ради № 2252/03-18 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши матеріали поданої позовної заяви, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Позовні вимоги про стягнення коштів з ОСОБА_2 ґрунтуються на положеннях ч. 4 ст. 65 СК України, відповідно до яких договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Договором, з яким пов`язуються позовні вимоги, є договором позики від 14.10.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

У позовні заяві зазначається, що 14.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 20. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2017 року у справі № 363/1795/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

У той же час, до позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження вищезазначених обставин, зокрема, свідоцтва про реєстрацію шлюбу, належним чином завіреної копії рішення суду від 31.07.2017 року з поміткою про набрання законної сили. Вказані недоліки позбавляють суд можливості встановити факт укладення договору позики від 14.10.2015 року у період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

Крім того, позовні вимоги про стягнення коштів з ОСОБА_2 ґрунтуються на тому, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2018 року у справі № 363/1258/17, у подальшому частково зміненим постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 року, було солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики від 14.10.2015 року на користь ОСОБА_3 .

Разом з тим, долучена до матеріалів справи копія постанови Київського апеляційного суду від 13.11.2018 року виготовлена з відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто містить знеособлення даних, що позбавляє суд можливості належним чином дослідити вказане судове рішення. Крім того, копія постанови суду апеляційної інстанції не містить помітки про набрання законної сили, що позбавляє суд можливості встановити факт того, що воно не оскаржувалося у встановленому законодавством порядку.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки, надавши докази підтвердження перебування у шлюбі з ОСОБА_2 та подальшого розірвання шлюбу, а також надавши належним чином завірену копію постанови Київського апеляційного суду від 13.11.2018 року у справі № 363/1258/17.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 190 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас