КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7752/2024 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/24969/19

26 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кашперської Т.Ц.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги в тому числі і відповідачу, та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема, рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Таким чином, позивачу, як виконавцю послуг, належить право грошової вимоги щодо стягнення зі споживача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Зазначало, що з моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, від вказаних послуг не відмовляється та фактично споживає їх.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги від 24.06.2004 р. № 1875-IV - споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV підготовило договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, розроблений на основі типового договору, після чого неодноразово розміщувало оголошення про необхідність укласти з виконавцем послуг вищевказаний договір.

Згідно п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 - плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Відсутність укладеного договору про надання житлово - комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов`язку оплати спожитих послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 року справа 6-59цс13 та від 15.03.2018 справа № 401/15-ц).

Зазначало що, відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, не сплачуючи їх та порушуючи цим права та інтереси позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги.

Станом на дату складання цієї позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» не отримало оплату за надані споживачу послуги централізованого опалення та постачання гарячої води належної якості. Борг за складовою заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення за період з березня 2015 року по жовтень 2019 року становить 36 203.35 грн; з централізованого постачання гарячої води за період з травня 2017 року по жовтень 2019 року становить 3 403,73 грн.

Отримуючи щомісячно рахунки за оплату наданих позивачем послуг, відповідач жодного разу не зверталась із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках, а тому визнала вартість послуг, їх об`єм та якість.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку 3 % річних та втрат від інфляції № 19/14-272771 від 05.11.2019 року, який додано до позовної заяви, заборгованість відповідачки становить:

інфляційні втрати, нараховані позивачем на суму заборгованості відповідачки за послугу з централізованого опалення за період з березня 2015 року по липень 2019 року в сумі 5 047,50 гривень.;

інфляційні втрати, нараховані позивачем на суму заборгованості відповідачки за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з травня 2017 року по липень 2019 року в сумі 265,15 гривень.;

3 відсотки річних, нарахованих позивачем на суму грошової заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з березня 2015 року по серпень 2019 року в сумі 1 986,53 гривень;

3 відсотки річних, нарахованих позивачем на суму грошової заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води з травня 2017 року по серпень 2019 року в сумі 129,87 гривень.

З урахуванням викладеного, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» заборгованість з оплати житлово-комунальної послуги з централізованого опалення у розмірі 36 203,35 грн., заборгованість з оплати житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 403,73 грн., суму інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово- комунальну послугу з централізованого опалення у розмірі 5047,50 гри., суму інфляційних витрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово- комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води у розмірі 265,15 грн, 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення у розмірі 1986,53 грн, 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води у розмірі 129,87 грн., та суму судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 36 203,35 грн. (тридцять шість тисяч двісті три гривні 35 копійок); суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 403,73 грн. (три тисячі чотириста три гривні 73 копійки); суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 5 047,50 грн. (п`ять тисяч сорок сім гривень 50 копійок); суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 265,15 грн. (двісті шістдесят п`ять гривень 15 копійок); суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 1 986,53 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість гривень 53 копійки); суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 129,87 грн. (сто двадцять дев`ять гривень 87 копійок), а всього - 47 036,13 грн. (сорок сім тисяч тридцять шість гривень 13 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 січня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вважає, що жодна із обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи і які суд першої інстанції визнав встановленими, не грунтуються на доказах, наданих позивачем.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач у відповіді на відзив стверджує, що відповідач є споживачем послуг з моменту прийняття квартири по акту приймання-передачі, тобто, з 16.12.2016 року, а отже така заява ставить під сумнів обґрунтованість нарахування ним заборгованості з березня 2015 року. Отже, апелянт вважає, що по справі не встановлено, з якого моменту, за версією позивача, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Вказує на те, що квартира технічно ніколи не підключалася до загальної мережі централізованого опалення будинку. Послуги за централізоване відведення гарячої води сплачує ПрАТ «АК «Київводоканал».

Вважає, що існування загальнобудинкової системи опалення не є доказом підключення до неї її квартири. Зазначає, що підключення кожної квартири відбувається на підставі комісійного акту-обстеження, складеного фахівцями за участі власника квартири. Такого акту вона не отримувала. Такого акту на підтвердження позовних вимог не надає позивач. Лише такий документ може бути доказом підтвердження підключення її квартири до системи опалення будинку, а отже і доказом визнання її споживачем послуг, на які уповноважений позивач.

Зазначає, що після прийняття квартири по акту приймання-передачі вона встановила автономні системи опалення та отримання гарячої води з використанням електричної енергії (кондиціонер, керамічний обігрівач, бойлер).

Вказує на те, що нею робилися неодноразові спроби врегулювати це питання з ТОВ «Теплопостачсервіс». Заява з проханням не нараховувати оплату послуг з централізованого опалення та водовідведення гарячої води, оскільки вона таких послуг не отримує, зареєстрована за №2254 від 22.06.2017 року.

В подальшому вона неодноразово з подібними вимогами зверталася письмово і в телефонному режимі на адресу позивача, інформуючи про відсутність в квартирі централізованого опалення, про те, що опалення здійснюється з використанням електричних обігрівачів, а постачання гарячої води - з використанням бойлера. Пропонувала комісійне обстеження квартири. Заяву надіслала рекомендованим листом 16.10.2020 року. У відповідь 10.11.2020 року за №1272 отримала лист з роз`ясненням про перелік документів, необхідних для укладення договору для надання таких послуг.

Зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом 27 листопада 2019 року, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, навіть якби і надавалися, за період часу з березня 2015 року по квітень 2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

За умови недоведеності позовних вимог щодо порушення відповідачем грошових зобов`язань, вважає безпідставним нарахування та стягнення сум інфляційних втрат на суму заборгованості та 3-х відсотків річних за прострочення сплати грошових коштів, в тому числі, і щодо заборгованості, яка не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

11 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» Агбонгале Луізи Сергіївни.

У вказаному відзиві представник позивача зазначає, що Голосіївський районний судом м. Києва, постановляючи рішення від 23 листопада 2023 року, дотримався норм матеріального та процесуального права. Оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим, натомість ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг.

Вказує на те, що підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивача.

Зазначає, що апелянт від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася) та фактично споживала їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», починаючи з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі, і відповідачці, та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема, рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 187973253 від 07.11.2019 року ОСОБА_1 є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на квартиру за відповідачем проведена 22.12.2016 року ПН КМНО Пасічник С.Г. на підставі: договору про бронювання квартири для передачі у власність, серія та номер: 2321/ВА-272, виданого 25.04.2014 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг»; додаткового договору до договору № 2321/ВА-272 про бронювання квартири для передачі у власність від 25.04.2014 року, серія та номер: 1, виданий 12.12.2016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг»; акту прийому-передачі квартири, серія та номер: 913, виданий 16.12.2016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг», довідки, серія та номер: 913Д, виданої 16.122016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг».( а.с 10-11).

Відповідно до даних довідки про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01 березня 2016 року по 20 жовтня 2019 року помісячно вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість, що становить 39 607, 08 гривень (а.с. 5-6).

Відповідно до даних розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат, на суму заборгованості боржника з житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, сума інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості відповідача за послугу з централізованого опалення становить 5 047,50 гривень; сума інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості відповідача за послугу з централізованого постачання гарячої води становить 265,15 гривень; сума 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму грошової заборгованості за послугу з централізованого опалення становить 1 986,53 гривень; сума 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму грошової заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води становить 129,87 гривень(а.с. 7-8).

У відзиві на позовну заяву відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом (а.с. 87-90).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем надавались відповідачці послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1 , власнмком якої є відповідачка, доказів ненадання позивачем вказаних послуг відповідачкою суду не надано. З огляду на зазначене, на думку суду, позов ТОВ «Теплопостачсервіс» в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води підлягає задоволенню, так як фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем по оплаті вказаних спожитих послуг.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно з п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Згідно з п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 187973253 від 07.11.2019 року ОСОБА_1 є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на квартиру за відповідачем проведено 22.12.2016 року ПН КМНО Пасічник С.Г. на підставі: договору про бронювання квартири для передачі у власність, серія та номер: 2321/ВА-272, виданого 25.04.2014 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг»; додаткового договору до договору № 2321/ВА-272 про бронювання квартири для передачі у власність від 25.04.2014 року, серія та номер: 1, виданий 12.12.2016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг»; акту прийому-передачі квартири, серія та номер: 913, виданого 16.12.2016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг», довідки, серія та номер: 913Д, виданої 16.12.2016 року, видавник: ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг».( а.с 10-11).

Відповідач ОСОБА_1 не укладала договір з ТОВ «Теплопостачсервіс» про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок проте, що у відповідача наявна заборгованість з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та наявність порушеного права ТОВ «Теплопостачсервіс».

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарачого водопостачання із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 заявили про застосування позовної давності до пред`явлених вимог ТОВ «Теплопостачсервіс».

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відтак, відповідачка зобов`язана була вносити плату за користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води щомісячно, а тому перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення строку внесення щомісячного платежу.

За розрахунком позивача станом на 05 листопада 2019 року за відповідачем обліковується заборгованість за надані споживачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: борг за складовою заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення - 36 203,35 грн, що виник за період з березня 2015 року по жовтень 2019 року; з централізованого постачання гарячої води - 3 403,73 грнза період з травня 2017 року по жовтень 2019 року.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 29 листопада 2019 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до листопада 2016 року.

Отже, в частині простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за послуги з централізованого опаленняза період з березня 2015 рокупо жовтень 2016 року, що становить суму 3 259,08 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, а тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для застосування наслідків його спливу та відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 в цій частині вимог.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Дослідивши розрахунок заборгованості позивача в частині складової вимоги заборгованості з централізованого опаленняв межах позовної давності за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що заборгованість в частині боргу з централізованого опалення, періоду її виникнення з листопада 2016 року по жовтень 2019 року на суму 32 944,27 грн, що обліковується за споживачем послуг ОСОБА_1 підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі. Доказів погашення заборгованості за цією складовою заборгованості відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Як вже зазначалося вище, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

За проведеними обчисленнями, з урахуванням методики розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що за прострочення виконання грошового зобов?язання відповідачем ОСОБА_1 зі сплати послуг з централізованого опаленнярозмір інфляційних втрат за період з листопада 2016 року по липень 2019 року (включно в межах заявлених вимог) становить 4 759,17 грн, 3% річних за період з листопада 2016 року по серпень 2019 року (включно в межах заявлених вимог) - 1 063,42 грн.

При цьому до розрахунку включені й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За наведених вище обставин, позовні вимоги ТОВ Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованостіпідлягають частковому задоволенню.

З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в частині складової боргу з централізованого опаленняза період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року - 32 944,27 грн, інфляційних втрат за період з листопада 2016 року по липень 2019 року (включно в межах заявлених вимог) - 4 759,17 грн, 3% річних за період з листопада 2016 року по серпень 2019 року (включно в межах заявлених вимог) - 1 063,42 грн.

Щодо решти позовних вимог в частині боргу з централізованого опаленняза період з березня 2015 рокупо жовтень 2016 року, що становить суму 3 259,08 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові ТОВ «Теплопостачсервіс» в цій частині вимог.

Заборгованість в частині складової боргу з централізованого постачання гарячої води в межах заявлених позивачем вимог за період з травня 2017 року по жовтень 2019 року - 3 403,73 грн, інфляційні втрати, нараховані позивачем на суму заборгованості за період з травня 2017 року по липень 2019 року - 265,15 грн, 3% річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за період з травня 2017 року по серпень 2019 року - 129,87 грн підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі, а тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Теплопостачсервіс».

Доводи апеляційної скарги про те, що після прийняття квартири по акту приймання-передачі відповідач встановила автономні системи опалення та отримання гарячої води з використанням електричної енергії (кондиціонер, керамічний обігрівач, бойлер), колегія суддів відхиляє, як необгрунтовані.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Аналогічні положення визначені у пунктах 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно яких споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення від мереж централізованого опалення та можливість встановлення індивідуального опалення у багатоповерхових житлових будинках регулюється Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169.

Так, згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що відповідачка виконала вимоги Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та у встановленому законом порядку відмовилась від отримання централізованого опалення та постачання гарячої води.

Судом установлено та із матеріалів справи убачається, що відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що вона виконувала свої зобов`язання щодо надання позивачу показань наявних приладів - розподілювачів та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Доказів на підтвердження того, що послуги з теплопостачання у спірний період не надавались, відповідачкою не надано.

Відповідно до ст. 28 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.

Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.

У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

З огляду на викладене, посилання відповідачки на факти звернення до позивача з питання неотримання послуг з централізованого опалення та водовідведення гарячої водивідхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем не було дотримано порядку оформлення претензій споживачів у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що унормовано статтями 27-28 Закону « Про житлово-комунальні послуги».

Отже, доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права знайшли своє часткове підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення у повному обсязі вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» задоволено частково (90,5%), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що складає розмір 1 738,50 грн слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (9,5%), що складає розмір 273,74 грн слід покласти на позивача ТОВ «Теплопостачсервіс».

Керуючись ст.ст. 261, 256, 257, 267, 509, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 9, 20, 26, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 9, 19 Закону України « Про теплопостачання», ст. ст. 81, 141, 263, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (, адреса: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-А) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 32 944,27 грн, інфляційні втрати - 4 759,17 грн, 3% річних - 1 063,42 грн; за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 403,73 грн, інфляційні втрати- 265,15 грн, 3% річних- 129,87 грн, а всього 42 565,61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» ( , адреса: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-А) судовий збір у розмірі 1 738,50 грн.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» ( , адреса: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги - 273,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: