Справа № 376/370/24
Провадження № 2/364/193/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 , Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ( , Україна, 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30, тел: , НОМЕР_2, НОМЕР_6, е-кабінет: ,)

представник позивача Костюшок Павло Миколайович ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 , , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний е-кабінет)

до

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса зазначена в позові: АДРЕСА_3 , № тел: НОМЕР_4 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , )

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

31.01.2024 до Сквирського районного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява. Ознайомившись з матеріалами справи та отримавши відповідь на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, суддя 26.02.2024 постановила ухвалу, якою справу скерувала за підсудністю до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 29.04.2024.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа була розподілена судді Моргун Г.Л.

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що 14.06.2021 між ТОВ « ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ» ФК « І Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило), а ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло належні права грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 72175497 ( укладеним 30 грудня 2022 року між ТОВ « ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 ), у розмірі: 42000,00 грн.

19.10.2023 між ТОВ « Лінеура Україна» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19102023 у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає), а ТОВ «ФК « ЄАПБ» приймає за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 ТОВ « ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за укладеним 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 кредитним договором № 3352217 з ТОВ « Лінеура Україна», розмір заборгованості складає 6631,70 грн.

Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. ст. 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644, 1047, 1049, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 27, 43, 49, 58, 60, 61, 133, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість:

-за договором позики № 72175497 у розмірі 42 000,00 грн;

-за кредитним договором № 3352217 у розмірі 6631,70 грн,

всього - 48631,70 гривень.

Стягнути з боржника судові витрати. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

03.05.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання, на 04.06.2024 . Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду справи оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідача (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), а саме: : оригінал договору позики (заяву про приєднання), додаткові угоди до неї; оригінал кредитного договору та додатки до нього; виписки по картковому рахунку про отримання ( зарахування) саме відповідачем суми позики та суми кредиту; розпорядження про надання позики; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу ): картку контролю виконання позичальником умов договору; документацію з бухгалтерського обліку позики, кредиту та процентів; розрахунки заборгованості по позиці та по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; звіт про фінансові результати ( первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо. Одночасно позивач повинен надати для огляду та дослідження оригінали договорів факторингу, додаткові угоди до договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу, реєстр боржників та повідомлення відповідача про переуступку права вимоги за договором позики та за кредитним договором .

Позивачу роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

31.05.2024 представник позивача надіслала в системі «Електронний суд» заяву на виконання ухвали суду якою повідомила суд, що долучає до матеріалів справи: оригінал договору позики №72175497 від 30.12.2022 та оригінал договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3352217 від 27.12.2022. Копію листа від 27.02.2024 ТОВ « Універсальні платіжні рішення», копію розрахунку заборгованості за договором № 3352217 від 27.12.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Розрахунок заборгованості за договором позики № 72175497 від 30.12.2022 підписаний ЕЦП директора товариства.

Одночасно вказувала, що на даний час ведеться активна претензійно-позовна робота по стягненню кредитної заборгованості по договору факторингу, у зв`язку з чим надання позивачем до суду оригіналу договору факторингу та додатків до нього є неможливим. Також позивач не має змоги надати суду оригінал реєстру боржників, оскільки він містить дані по великій кількості боржників, інформація щодо яких не може бути розголошена відповідно до ЗУ « Про захист персональних даних», тому долучили до матеріалів справи копію договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ( оригінал договору перебуває у позивача та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів»); копію додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 ( оригінал у позивача); копію додаткової угоди № 9 від 26.07.2023 ( оригінал у позивача); копію акту прийому-передачі реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ( оригінали у сторін договору факторингу); копію платіжної інструкції № 20020 від 28.07.2023; копію договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 ( оригінали перебувають у позивача та ТОВ « Лінеура Україна»); копія акту прийому -передачі згідно реєстру боржників за договором факторингу № 19102023 від 19.10.2023 ( оригінали у сторін договору); копію платіжної інструкції № 20375 від 24.10.2023.

Окрім того, просила суд витребувати від ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів відповідачу.

04.06.2024 суд відклав судовий розгляд справи на 04.07.2024 та задовольнив клопотання позивача про витребування у порядку ст. 84 ЦПК України від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Код , адреса: 01010, Україна, місто Київ, площа Арсенальна, будинок, 1 Б, № тел: 380 (63) 375-05-24), первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування зі сторони ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів » коштів ОСОБА_1 за договором позики № 72175497 від 30.12.2022.

04.07.2024 ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив, що позивач не в повній мірі виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 03.05.2024 та не надав належних письмових (електронних) доказів на ствердження своїх позовних вимог, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду, а саме оригінали договорів факторингу.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що до нього перейшли права грошової вимоги за: договором позики № 72175497 ( укладеним 30 грудня 2022 року між ТОВ « ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 ), у розмірі: 42000,00 грн; кредитним договором укладеним 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 № 3352217 з ТОВ « Лінеура Україна», розмір заборгованості складає 6631,70 грн.

В позовній заяві позивач посилається на укладені ним договори факторингу: від 14.06.2021 між ТОВ « ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» № 14/06/21; 19.10.2023 ТОВ « Лінеура Україна» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» № 19102023.

Оскільки при зверненні до суду до позовної заяви позивачем було долучено неналежної якості та неналежним чином завірені копії зазначених вище договорів факторингу, суд зобов`язав позивача надати для огляду оригінали таких, однак всупереч наведеному 31.05.2024 позивач вже в системі «Електронний суд» долучив неналежні копії договорів факторингу.

Окрім того у своїй заяві про виконання ухвали суду від 31.05.2024 представниця позивача в обґрунтування того чому саме ними не надаються договори факторингу (оригінали), зазначає, що у зв`язку з тим, що ведеться активна претензійно-позовна робота по стягненню кредитної заборгованості по договору факторингу та додатків до нього надання таких є неможливим.

Тобто наразі позивачем належними та допустимими доказами не доведено перехід права вимоги за договорами , окрім того долучені реєстри боржників є нечитабельні та достовірно встановити, що позивачу було передано право вимоги саме за кредитними зобов`язаннями відповідача неможливо.

Окрім наведеного слід зазначити , що надані позивачем в системі «Електронний суд» письмові докази: договір позики № 72175497 ( укладений 30 грудня 2022 року між ТОВ « ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 № 72175497); кредитний договір укладений 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 № 3352217 з ТОВ « Лінеура Україна» насправді не є оригіналом електронного договору, а є паперовою копією.

В той час, як всі договори укладалися відповідачем у електронній формі, і лише у разі коли договір укладається у паперовій формі та в електронній формі обидві форми є оригіналом, однак всупереч наведеному позивач не обґрунтовує та не уточнює де саме чи в кого саме перебувають оригінали таких.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" стаття 7.

Постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 755/1549/22: зазначає, що отримавши процесуальні документи в електронній формі, суд має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного. Апеляційний суд не врахував, що оригіналом є саме документ в електронній формі, а його паперова форма - відтворена на папері копія. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію.

Наразі процесуальний закон оперує трьома поняттями - «оригінал», «електронна копія» та «письмова копія» електронного доказу тощо.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» тлумачить «оригінал електронного документа» як електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним чи прирівняним до власноручного підписом автора. У випадку, коли автор створює ідентичні за інформацією та реквізитами електронні документи або коли надсилає електронний документ кільком адресатам чи зберігає його на кількох носіях, то усі вони є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

Суд доходить висновку, що за наведених обставин на час розгляду справи, не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких були, як стверджує позивач, отриманні ним права грошової вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача, зокрема, щодо відповідальності за порушення ним грошових зобов`язань.

Отже, на думку суду не надання позивачем витребуваних судом доказів вказує на відсутність можливості доведеності позивачем заявлених ним позовних вимог, а як наслідок неможливості розгляду такої справи по суті.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 03.05.2024. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної обґрунтованої причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Одночасно слід зазначити, що позивач переклав свої обов`язки щодо доказування правомірності звернення з таким позовом на суд та не врахував, що за нормами визначими чинним законодавством, при купівлі права вимоги позивачем, фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) щодо прав вимоги, стосовно яких здійснюється примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у виконавчому провадженні, підготувати та подати заяви про заміну сторони у таких провадженнях до відповідних інстанцій для здійснення процесуального правонаступництва. Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі.

Тобто при укладенні договорів факторингу за яким позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , саме ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повинні були отримати і пакет документів, щодо кредитних правовідносин за якими вони отримали право грошової вимоги, а відтак в подальшому при виникненні спору надати їх на ствердження своїх вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів - 04.05.2024 в системі «Електронний Суд» в електронному кабінеті ( а.с. 78, 79).

Згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 04.07.2024 ухвала від 03.05.2024 не виконана і як наслідок витребувані судом оригінали позивачем надані не були, належного обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведено.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення такого спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун