Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та постачання централізованого опалення у розмірі 44 839,45 грн, інфляційні втрати у сумі 5 688,48 грн та 3% річних у сумі 2 600,93 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Євро-Реконстукція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до облікових даних позивача за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідачі є власниками даної квартири. Відповідачі своєчасно з жовтня 2018 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, в результаті чого станом на листопад 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 44 839,45 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 5 688,48 грн та 3% річних у розмірі 2 600,93 грн.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

04 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог неї, оскільки остання є власником квартири АДРЕСА_3 , проте заборгованість виникла за адресою: АДРЕСА_4 .

29 листопада 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки у позивача була відсутня достовірна інформація щодо всіх користувачів послуг, то позивач звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідь на відзив також містить зміст позовних вимог, що не передбачено положеннями ст. 179 ЦПК України.

Разом з відповіддю на відзив, представник позивача направив до суду клопотання про зміну складу учасників справи шляхом виключення ОСОБА_2 з числа співвідповідачів по справі як неналежного відповідача.

З приводу даного клопотання суд зазначає наступне.

Згідно положень п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч 1 та 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено такої процесуальної дії, як виключення з числа відповідачів неналежного відповідача.

Проте позивачем не було подано до суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 , а відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями з відповідного реєстру від 01 листопада 2021 № 282196226.

За змістом ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц).

Внаслідок невиконання власником квартири АДРЕСА_5 своїх зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого опалення, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за період з жовтня 2018 року по листопад 2021 року в розмірі 44 839,45 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 6-7).

Отже відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», несвоєчасно та не в повному обсязі здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07.07.2020 у справі № 14-448цс19-ц.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 5 688,48 грн та 3% річних в розмірі 2 600,93 грн, які також підлягають стягненню з вказаного відповідача, оскільки останнім не надано доказів своєчасного виконання зобов`язання по сплаті за житлово-комунальні послуги.

З огляду на кладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» в частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

При цьому, суд не вбачає визначених законом підстав для стягнення заборгованості в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_2 , оскільки остання не є власником об`єкта нерухомості, за яким виникла заборгованість, а докази споживання нею житлово-комунальних послуг саме за адресою: АДРЕСА_4 - в матеріалах справи відсутні.

Тому в задоволенні позову до вказаного відповідача слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 319, 322, 509, 510, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20) до ОСОБА_1 (зазначене в позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_2 ; місцезнаходження майна: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення розмірі 44 839,45 грн, інфляційні втрати - 5 688,48 грн, 3% річних - 2 600,93 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: