Справа № 278/1799/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вище вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 4729728 від 11.07.2021 року в сумі 78811,89 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у сумі 17000,00 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4729728, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 15000,00 грн, і яким визначено строк повернення кредиту 28 днів.

28.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4729728 від 11.07.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4729728 від 11.07.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого станом на 08.03.2024 року розмір заборгованості становить 78811,89 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 13125,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 65686,89 грн.

Зазначене і стало підставою для звернення до суду.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 55).

Відповідачем 01.05.2024 року було отримано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами, що вбачається з трекінгу АТ «Укрпошта» (а.с. 57).

У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4729728, відповідно до умов якого товариство ТОВ «МІЛОАН» надало позичальнику кредит у сумі 15000,00 грн на споживчі потреби, строк кредиту 28 днів, до 08.08.2021 року. Проценти за користування кредитом складають 5250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; базова процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 6-9). Вказані умови також підтверджуються Анкетою-заявою на кредит № 4729728 від 11.07.2021 року (зворот. а.с. 11-12). Умови надання кредиту містяться у паспорті споживчого кредиту № 4729728, що є додатком № 2 до договору (зворот. а.с. 10-11), у додатку № 1 наведено графік платежів (а.с. 10).

Відповідно до довідки про ідентифікацію, акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U46116, дата відправки ідентифікатора 11.07.2021 року (а.с. 13).

Відповідно до платіжного доручення № 50986535 від 11.07.2021 року відповідачці перераховано кредитні кошти в сумі 15000,00 грн, згідно договору № 4729728 (зворот. а.с. 13).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Підписанням договору позики відповідачка, підтвердила, що ознайомилась з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, де передбачено, що договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником, у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3 , п.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників (а.с. 19-21).

Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено 28.12.2021 року акт приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року (а.с. 18).

Відповідно до платіжного доручення № від 30.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «МІЛОАН» за договором факторингу № 28-12/2021-72 року від 28.12.2021 року 3255566,78 грн (зворот. а.с. 21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4729728 від 11.07.2021 року на загальну суму 40749,39 грн, з яких: 13125,00 грн - борг за тілом кредиту; 27624,39 грн - заборгованість за процентами (а.с. 24).

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023-01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами позики, ТОВ «Коллект Центр» стає новим кредитором до боржників (а.с. 25-27).

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.03.2023 року укладено акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023-01 від 10.03.2023 року (а.с. 28).

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № 10-03/2023-01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 року набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4729728 на загальну суму 78811,89 грн, з яких: 13125,00 грн - борг за тілом кредиту, 65686,89 грн - заборгованість за процентами (а.с. 31).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом .

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивачем суду надано загальний розрахунок заборгованості станом на 08.03.2024 року за кредитним договором № 4729728 від 11.07.2021 року, період нарахувань здійснено з 10.03.2023 року до 08.03.2024 року. Заборгованість за тілом кредиту 13125,00 грн, за відсотками 65686,89 грн, загальна заборгованість складає 78811,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки (а.с. 16-17).

Даний розрахунок заборгованості викладений не у розгорнутому виді, який би дав можливість суду досліди та перевірити помісячне нарахування відсотків за період дії кредиту та період спливу такого строку.

Як зазначено вище, 11.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4729728, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 15000,00 грн на строк 28 днів, термін повернення кредиту - до 08.08.2021 року, проценти за користування 5250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; базова процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, загальна орієнтовна вартість кредиту 21900,00 грн (п.1.5).

Такі ж відомості містить додаток № 1 графік платежів до договору про споживчий кредит № 4729728 від 11.07.2021 року та паспорт споживчого кредиту № 4729728 (а.с. 10).

Анкетою-заявою на кредит № 4729728 від 11.07.2021 року погоджено умови кредитування: сума 15000,00 грн, строк 28 днів, комісія 11,00%, що складає 1650,00 грн, ставка процентів 1,25 % за кожен день користування, що складає 5250,00 (зворот. а.с. 11-12).

Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит 4729728 від 11.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 за вказаним договором мала бути сплачена 08.08.2021 року в сумі 21900,00 грн з яких: 15000,00 грн - кредит, 5250,00 грн - проценти, 1650,00 грн - комісія (а.с. 10).

Як вбачається з розрахунку загальної заборгованості, наданого позивачем, нарахування заборгованості вказане станом на 28.02.2021 року (дата укладання договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «Вердикт Капітал»), та на дату 10.03.2023 року (дата договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр»). Період нарахування на дату 10 березня 2023 року охоплює період до 08.03.2024 року (а.с. 16-17).

Тоді як строк дії позики у договорі про споживчий кредит № 4729728 від 11.07.2021 року встановлено сторонами договору на 28 днів до 08.08.2021 року включно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписом абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17.

Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами за межами строку кредитування, задоволення вимог позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом після 08.08.2021 року є необґрунтованими.

Судом встановлено, що в межах строку кредитування 28 днів сума процентів складала 5250,00 грн.

Доказів того, що строк кредитування був продовжений за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. Водночас, автоматичне продовження строку кредитування шляхом лише продовження користування кредитом, та без ініціативи для цього позичальника, суд не може розцінювати як встановлення сторонами конкретного строку кредитування, а тому слід виходити зі строку кредитування, погодженого сторонами у договорі (28 днів).

Тому, оскільки позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків кредитування, суд вважає, що до стягненню підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору 5250,00 грн, загалом стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 18375,00 грн (13125,00 + 5250,00).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 17000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявкою про надання юридичної допомоги № 990 від 13.03.2024 року, витягом з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, платіжною інструкцією № 413000006 від 09.02.2024 року (а.с. 45-47).

Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає зменшенню з 17000,00 грн до 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 705,98 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; , заборгованість за договором позики № 4729728 від 11.07.2021 року в сумі 18375,00 грн, з яких: 13125,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5250,00 грн - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ) витрати, пов`язанні з наданням правової допомогу, у сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ) судовий збір в сумі 705,98 грн.

У решті позовних вимог позивача відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік