РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Фельського С.Л.

представника відповідачки - адвоката Якушева Р.С.

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа - орган опіки та піклування в особі Запорізької міської ради, про поновлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя за позовом районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування вона була позбавлена батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак вважає, що на даний час відпали обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Наразі вона створила нову сім`ю, перебуває в зареєстрованому шлюбі, її чоловік є військовослужбовцем. Родина має задовільний достаток і може забезпечити дитині усі необхідні умови для розвитку. Вона на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2017 і по цей час поміченою в зловживанні алкогольними напоями не була, веде спокійне сімейне життя. Жодними хворобами не страждає. Вона дуже сумує за сином та усвідомила негативні наслідки своєї поведінки на розвиток сина. Зараз вона зможе забезпечити для сина усі умови гідного життя і вважає, що йому буде краще жити в повноцінній родині.

Просить поновити їй батьківські права відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом і призначено підготовче судове засідання.

19.05.2023 до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона змінила склад відповідачів, залучивши співвідповідачем орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, за позовом якого була позбавлена батьківських прав та вилучила зі складу третіх осіб орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району.

Ухвалою суду від 06.06.2023 уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про поновлення батьківських прав прийнято до судового розгляду.

03.07.2023р. до суду від представника відповідача - Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Запорізької міської ради як органу опіки та піклування.

Ухвалою суду від 11.07.2023р. вказане клопотання задоволено.

06.07.2023р. до суду від представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Якушева Р.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позов не визнала повністю та зазначила, що за матеріалами цивільної справи про позбавлення позивачки батьківських прав остання самоусунулися від виховання, утримання дитини, не працювала, вела аморальний спосіб життя, постійно залишала місце проживання, у вересні 2016 залишила малолітнього сина стороннім людям і зникла на тривалий час. 20.10.2016 ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні за актом кинутої дитини, а потім влаштований до будинку дитини « Сонечко ». За час перебування дитини в лікарні та дитячому будинку ні мати, ні хто-небудь з родичів дитиною не цікавився. 25.11.2016 позивачка особисто подала до відділу служби у справах дітей по Комунарському району заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. При цьому, коли позивачка залишила свого сина без нагляду, дитині було 3 роки і наслідками таких дій стало різке погіршення стану його здоров`я та розвиток нестабільності його психоемоційного стану. Дитина мала великий перелік захворювань. В листопаді ОСОБА_5 був влаштований на виховання до неї як до вихователя дитячого будинку сімейного типу. Вона особисто без будь-якої сторонньої допомоги взяла на себе процес виховання дитини, відновлення її нормальних відносин з дорослими та однолітками, лікування. Зараз дитині виповнилось повних 10 років і за сім років позивачка не цікавилась дитиною, не спілкувалась з ним, не приймала заходів щодо утримання. Рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання дитини вона не виконує, має заборгованість станом на 31.05.2023 в сумі 217206,49грн. Крім того, обставини, вказані позивачкою у позові на обґрунтування необхідності поновлення її батьківських прав, є недоведеними. Само по собі укладання шлюбу та створення сім`ї не є підставою для поновлення батьківських прав. На підтвердження задовільного достатку родини позивачкою додано лише довідку про доходи її чоловіка, але відомості про джерела та розмір доходів самої позивачки відсутні. Рівень доходів чоловіка позивачки ніяким чином не впливає на її спроможність та здатність матеріально забезпечувати дитину. Чоловік позивачки не є батьком дитини і не зобов`язаний утримувати її сина. Наявність заборгованості по аліментам і їх несплата протягом тривалого часу лише свідчить про недобросовісну поведінку позивачки щодо своїх батьківських обов`язків. Надана позивачкою характеристика з місця проживання не містить назви посади особи, яка її підписала. За характеристикою позивачка проживає за зазначеною адресою з 2017р., однак шлюб вона уклала лише 09.11.2022, склад сім`ї до цього незрозумілий. Доказів на підтвердження не перебування на обліку у нарколога позивачка не додає. Копія виписки з медичної картки хворого, видана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 13.02.2023 не містить прізвища та ім`я особи, якій вона видана, у зв`язку з чим незрозуміло чи стосується вона позивачки. Також повідомляє, що після повномасштабного вторгнення рф в Україну вона з усіма дітьми-вихованцями дитячого будинку сімейного типу, в т.ч. Ураловим ОСОБА_5 виїхали до Німеччини з метою безпеки дітей, де перебувають до цього часу. Під час спілкування з ОСОБА_5 він повідомив, що не хоче повертатися до матері і просить не віддавати його їй. Просить в позові відмовити.

13.07.2023р. до суду від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Фельського С.Л. надійшла відповідь на відзив, в якому вони підтримали раніше заявлені позовні вимоги та зазначили, що позивачка у жодному разі не виправдовує свою поведінку по відношенні до дитини, через яку її позбавили батьківських прав. На той момент вона перебувала у дуже скрутному життєвому становищі, не могла забезпечити дитину матеріально, не мала житла, проживала у ОСОБА_10 , яка запропонувала передати дитину до компетентного закладу. Вона визнає, що це було найгірше рішення у її житті. Вона у жодному разі не ухилялась від сплати аліментів, бо не знала про існування такого судового рішення, жодного листа від державного виконавця чи телефонного дзвінка вона не отримувала. Вона не оспорює свій обов`язок щодо їх сплати та готова виплатити суму заборгованості. Позивач усвідомила свої помилки, змінила себе, свій устрій життя, своє оточення. Вона перебуває в офіційному шлюбі з коханим чоловіком, який підтримує її бажання відновити довіру сина та стати частиною його життя. На глибоке переконання представника позивача, любов матері не можна замінити. Відповідач ОСОБА_3 є гарною людиною, яка беззаперечно дуже добре ставиться до ОСОБА_5 . Завдяки їй він зростає гарною людиною, з вірними цінностями. ОСОБА_3 надсилає позивачці відеозаписи та фотографії ОСОБА_5 , за що позивач їй безмежно вдячна. Позивач розуміє, що відновлення батьківських прав це лише перший крок. Найважчим випробуванням буде завоювати довіру сина. Але позивач готова докласти всіх зусиль для цього, готова поступово увійти у його життя, стати йому другом та найліпшою матір`ю, на яку він заслуговує. Готова спокутувати провину перед сином. Готова підтримувати, слухати, розуміти його. Та найголовніше готова бути разом з ним за будь яких обставин.

Ухвалою суду від 02.08.2023р. витребувано з Запорізької міської ради як органу опіки та піклування висновок щодо вирішення вказаного спору.

Висновок органу опіки та піклування наданий суду 19.09.2023р.

Ухвалою суду від 20.11.2023 підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Фельський С.Л. позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просять його задовольнити.

Додатково суду пояснили, що причиною позбавлення позивачки батьківських прав стало скрутне матеріальне становище, відсутність життєвого досвіду. Вона сама виховувалась в школі інтернаті, народила дитину в 23 роки, була одна, не мала житла та роботи, потім потрапила під вплив більш дорослої сусідки - ОСОБА_10 , яка порадила їй залишити сина з нею, а самій їхати на заробітки. Дитина спочатку була під опікою цієї жінки, а потім вона звернулась до служби у справах дітей і дитину забрали. Про те, де перебуває дитина, позивачка не знала, цю інформацію їй відмовились надати в службі. В 2016 році вона дійсно написала заяву, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, але не усвідомила наслідків цього, заяву писала зі слів, бо в службі сказали, що так буде краще. Зараз вона стала більш досвідченою людиною, отримала життєвий досвід, створила сім`ю, вони мають житло, де є умови для проживання дитини. Вона усвідомила всі наслідки своїх дій, дуже кохає і сумує за сином, і хоче, щоб він ріс поруч з нею. Вона готова докладати усіх зусиль для забезпечення дитини усім необхідним. Вона розуміє, що пройшло багато часу і дитина не знає її як мати, але вона готова працювати над налагодженням спілкування. Вона дзвонила ОСОБА_3 , щоб поспілкуватись з сином, але відповідачка такої можливості їй не надала. Вона не знала, що є рішення суду про стягнення з неї аліментів, вона готова їх платити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Якушев Р.С. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, просить в його задоволенні відмовити. Додатково пояснив, що жодних підстав для поновлення позивачці батьківських прав немає. Обставини, на які вона посилається, є недоведеними. Наразі дитина перебуває в ДБСТ, де їй створені усі належні умови для розвитку, навчання. Він навчається в школі, займається спортом, відвідує гуртки. У нього теплі стосунки з матір`ю-вихователькою та іншими дітьми. До дитячого будинку дитина потрапила в тяжкому фізичному стані, у неї було ряд захворювань. Зараз стан здоров`я задовільний. ОСОБА_3 кожного року звітує перед службою у справах дітей щодо функціонування ДБСТ, має позитивні відгуки, подальше перебування дитини в дитячому будинку є доцільним і відповідає якнайкращим інтересам дитини. Коли позивачка залишила сина, йому було лише 3 роки, зараз 10 років, він не пам`ятає її і, коли позивачка дзвонила відповідачці, остання спитала у ОСОБА_5 чи бажає він спілкуватись з рідною матір`ю та повернутись до неї, якщо суд прийме таке рішення, він висловив своє небажання, просив залишити його з ОСОБА_3 , яку вважає своєю матір`ю. Крім того, жодних спроб сплатити аліменти позивачка не робить, тобто не бажає матеріально утримувати дитину. Вважає, що в даній ситуації інтереси дитини повинні переважити над бажанням позивачки повернути батьківські права і в якнайкращих інтересах дитини в позові слід відмовити.

Представник відповідача - Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Петренко Г.Ф. суду пояснила, що вони не визнають позов ОСОБА_1 і вважають її доводи недоведеними. ОСОБА_5 в жовтні 2016 року привели до служби у справах дітей сторонні особи. Місце перебування його матері - позивачки ОСОБА_1 було невідомо. Зі слів жінки, яка привела дитину, матір залишила дитину на неї і тривалий час не забирає. Було складено акт про покинуту дитину і через тяжкий стан здоров`я дитина була госпіталізована, потім поміщена до дитячого будинку « Сонечко ». В травні 2017 року позивачку рішенням суду за їх позовом було позбавлено батьківських прав. З 2017 року і по цей час, тобто 7 років, позивачка жодного разу не зверталась до служби із заявою про повернення дитини, життям дитини не цікавилась. Навпаки в 2016 році написала заяву, в якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав і ця заява була врахована судом при ухваленні рішення. З серпня 2017 по травень 2020 дитина перебувала під опікою особи, яка не є його родичем. Потім ця особа відмовилась бути опікуном і дитину поміщено до соціального реабілітаційного центру, а з 03.11.2020 влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 , де перебуває зараз. У зв`язку з воєнним станом ДБСТ було евакуйовано до Німеччини. За наданими документами ОСОБА_5 відвідує там школу, займається спортом. Він повідомив, що не пам`ятає рідну матір та хоче залишитись жити з ОСОБА_3 та іншими дітьми. Він розказав, що пам`ятає, як мати його била, залишала самого. Вважають, що підстави, які були причиною для позбавлення позивачки батьківських прав, не змінились. Вона не працює, власного житла не має, аліменти не сплачує. В якнайкращих інтересах дитини його слід залишити проживати в тих умовах, в яких він перебуває зараз. Ними як органом опіки та піклування було підготовлено та складено відповідний висновок щодо розв`язання даного спору, згідно з яким вони вважають недоцільним поновлення позивачці батьківських прав. Під час підготовки висновку ними була проведена перевірка житлових умов позивачки, бесіда з нею, враховані інші документи зі справи. Вона ознайомились з висновком психолога, що наданий позивачкою, і вважають, що одного її бажання повернути сина недостатньо для поновлення її батьківських прав. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи - виконкому Запорізької міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила і дала суду пояснення, аналогічні поясненням представника районної адміністрації ЗМР по Комунарському району. Додатково пояснила, що служба у справах дітей виконкому ЗМР веде облік та контроль за функціонуванням дитячих будинків сімейного типу. ОСОБА_5 в листопаді 2020 року був влаштований до ДБСТ ОСОБА_3 . Остання кожного року подає звіти щодо перебування дитини в дитячому будинку. Дитина забезпечена усім необхідним, відновився його фізичний та психічний стан здоров`я. Дитина почувається комфортно та безпечно. ОСОБА_5 навчається в запорізькій гімназії №49 онлайн. З березня 2022 ДБСТ евакуйовано до Німеччини через воєнний стан. Дитина там також навчається в школі, займається спортом, творчістю. Мати-вихователька приділяє достатньо уваги усім ОСОБА_5 , контактує з вчителями, спеціалістами служби у справах дітей. На кожну дитину щомісячно виплачується державна соціальна допомога, родина забезпечена окремим житлом. В Німеччині перебуває на консульському обліку та під постійним контролем соціальних служб. Зі слів ОСОБА_3 їм стало відомо, що позивачка дзвонила їй і намагалась поспілкуватись з ОСОБА_5 , але дитині тяжко сприйняти це з психічної сторони, він не пам`ятає свою рідну матір, але у нього залишились негативні спогади про життя з нею. Враховуючи психологічний стан дитини, що повинно переважати над бажанням позивачки, в якнайкращих інтересах дитини підстав для задоволення позову немає. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст.150,180 СК України батьки зобов`язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину; - матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Ст.171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006р. у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява №31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ст.11 цього Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.9 т.1).

Відомості про батька дитини - ОСОБА_13 записані відповідно до ст.135 СК України - за вказівкою матері (арк.89 т.1).

З 09.11.2022 по т.ч. позивачка ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому у шлюбі з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.7 т.1).

Неповнолітніх дітей від цього шлюбу позивачка не має.

Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 15.02.2023 солдат ОСОБА_14 перебуває на військовій службі з 29.09.2021 по т.ч. (арк.8 т.1).

Позивачка зареєстрована та разом з чоловіком проживають за адресою: АДРЕСА_1 (арк.19 т.1).

Згідно з характеристикою квартального комітету №66 від 22.02.2023 ОСОБА_1 , яка мешкає за вказаною адресою, з 31.12.2017 по теперішній час поміченою в зловживанні алкоголю та наркотичних засобів не була, веде тихе сімейне життя, характеризується відповідальною, відзивчевою людиною, яка завжди прийде на допомогу, загалом є законослухняною громадянкою (арк.10 т.1).

Згідно з індивідуальними відомостями з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_14 в 2014-2021 отримував дохід в ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна», з вересня 2021 - в військовій частині НОМЕР_1 . Розмір доходу за 2022 склав 911482,64грн. (арк.11 т.1).

Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 13.02.2023, яка видана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10», особа (ПІБ не зазначено), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , практично здорова, на Д.обліку не перебуває (арк.12 т.1).

Відповідно до довідок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 05.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою до лікаря-психіатра не зверталась, під спостереженням нарколога не перебуває (арк.102,103 т.1).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2017р, яке набрало законної сили, (справа №333/1135/17-ц) за позовом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлено батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування над неповнолітнім, аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, починаючи з 02.03.2017 року. (арк..5-6 т.1).

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 як мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що суперечить якнайкращим інтересам малолітньої дитини.

Також цим рішенням встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.11.2016 перебував на профілактичному обліку у відділі по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як такий, що опинився у складних життєвих обставинах (виховується в родині, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків). Дитину було госпіталізовано до КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» 20.10.2016 за станом здоров`я, після одужання переведено до Дитячої лікарні №1, а згодом вона влаштована на повне державне забезпечення до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

Також зазначено, що 25.11.2016 до відділу служби з`явилася ОСОБА_1 , яка написала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно, оскільки утриманням та вихованням дитини не займається. Спеціалістами відділу було проведено бесіду з нею, в ході якої остання заявила, що не піклується про дитину, оскільки не відчуває материнських почуттів відносно сина.

Відповідні документи також містяться в матеріалах цієї цивільної справи (арк.73-76 т.1).

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2021, яка набрало законної сили, (справа №6/333/271/21, ЄУН 333/1135/17-ц) у виконавчому провадження з виконання рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2017 в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінено первісного стягувача з «будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування над неповнолітнім» на ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 (арк.24-25 т.1).

Вказаною ухвалою встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 438/31 від 28.10.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.11.2020 влаштовано до дитячого будинку сімейного типу (далі - ДБСТ) ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Копія відповідного рішення також міститься в матеріалах цієї цивільної справи (арк.26-28 т.1).

Згідно з розрахунком, складеним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 14.06.2023, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ВП НОМЕР_3 станом на 31.05.2023 становить 217206,49грн. (арк.77-82 т.1).

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) від 21.06.2023 у ВП НОМЕР_3 до боржника ОСОБА_1 застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості по аліментам (арк.110 т.1).

Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 29.05.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 25.05.2020 перебуває в КНП «Міська дитяча лікарня №1» ЗМР, має захворювання: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів не уточнена, гострий назофарингіт (нежить), гіпертрофія мигдаликів одночасно з гіпертрофією аденоїдів, гострий середній серозний отит, інші ураження аортального клапану, інші уточнені порушення серцевого ритму, пролапс митрального клапану, плоскостопість (набута), набута деформація грудної клітки і ребер (арк.88 т.1)

Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 14.01.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , має захворювання за діагнозом «Пупкова грижа без непрохідності чи гангрени», в іншому здоровий (арк.87 т.1)

Згідно з висновком Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Комунарському району №1888/01-37/1903 від 19.09.2023 ним визнано недоцільним поновлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк..117-119).

У висновку зазначено, що відомості про стан здоров`я, працевлаштування ОСОБА_1 , наявності у неї постійного доходу, або інша інформація, яка б позитивно її характеризувала, відсутня. З вересня 2016 і до січня 2023 звернення від неї до органу опіки та піклування щодо повернення дитини на виховання не надходили, аліменти вона не сплачує, має заборгованість. Вказане свідчить про те, що її поведінка по відношенню до сина та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, не змінились на краще, участі у житті сина вона не приймає.

Також у висновку зазначено, що зі слів матері-виховательки ОСОБА_3 під час її бесіди з ОСОБА_5 він не пам`ятає рідної матері, але пам`ятає, що відчував себе непотрібним нікому, поки не був влаштований до ДБСТ, він вважає це своєю родиною, і його мати ОСОБА_3 .

До висновку додано:

- акт обстеження умов проживання, складений 05.07.2023 спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, згідно з яким ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Квартира 2-кімнатна, є кухня, санвузол. В помешканні частково зроблений сучасний ремонт, в наявності побутова техніка, меблі. Для дитини виділена окрема кімната з ремонтом, меблі відсутні (арк..135 т.1),

- лист служби (управління) у справах дітей ЗМР №01.01-18/2565 від 11.09.2023, згідно з яким малолітній ОСОБА_5 перебуває на первинному обліку служби з червня 2017 року, у зв`язку з позбавленням батьківських прав його матері ОСОБА_1 .. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 19.07.2017 року №402/2 дитині було надано відповідний статус. На момент взяття на первинний облік дитина перебувала в КУ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, з 16.08.2017 року відповідно до розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району №504р його було влаштовано під опіку, яка була припинена у травні 2020 (розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району від 25.05.2020 №266р). З 10.06.2020 дитина перебувала до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, з 03.11.2020 влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 (рішення виконкому ЗМР від 28.10.2020 №438/31), де і виховується на даний час. У зв`язку із початком збройної агресії РФ проти України, ДБСТ ОСОБА_3 було евакуйоване до Німеччини. В ході соціального супроводження ДБСТ ОСОБА_3 встановлено, що в ньому створені всі належні умови для розвитку дитини-вихованця, збереження його здоров`я. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям в достатній кількості, повноцінним харчуванням, предметами особистої гігієни, канцтоварами. Хлопець активний, легко знаходить друзів, прагне до лідерства. Володіє навичками самообслуговування відповідно до віку, допомагає матері-вихователю в побуті. У вільний час ОСОБА_5 грається з іншими дітьми та друзями, займається в спортивній секції футболу, відвідує циркову студію, полюбляє складати пазли, допомагає по господарству. Мати-вихователька цікавиться його успіхам, приділяє достатньо уваги стану здоров`я та розвитку дитини, розширює коло інтересів хлопця, сприяє підвищенню його мотивація до навчання, розвитку та удосконаленню вмінь та навичок, проводить роботу виховного характеру на предмет соціально-прийнятої поведінки в суспільстві. ОСОБА_5 спостерігається в КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» згідно з укладеною декларацією про вибір лікаря педіатра ОСОБА_17 . Регулярно оглядається з профілактичною метою вузькими спеціалістами. Знаходиться на диспансерному обліку у хірурга та лора. Дитина щеплена за віком. ОСОБА_5 навчається в Запорізькій загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №49 ЗОР дистанційно. Заняття відвідує систематично, засвоює навчальну програму на середньому рівні, проявляє інтерес до мистецтва, технологій. Дисциплінований. Бере активну участь у житті класу. Хлопчик спокійний, урівноважений. В класі має друзів. Однокласники до нього ставляться доброзичливо, з повагою. З моменту влаштування ОСОБА_5 до ДБСТ на адресу служби не надходило запитів, заяв, звернень від матері дитини - ОСОБА_1 щодо дитини. Аліменти на дитину вона не сплачувала, має заборгованість. Після того, як ОСОБА_1 вийшла на контакт з ОСОБА_3 та повідомила, що бажає поновитись у батьківських правах, мати-вихователька провела бесіду з ОСОБА_5 . Для дитини це виявилось дуже важкою ситуацією, бо рідну матір він не пам`ятає, але він пам`ятає як відчував себе непотрібним нікому до тих пір, поки не був влаштований до ОСОБА_3 , він думав, що це його родина назавжди і вона, ОСОБА_3 , його мама (арк.136-137 т.1).

Також представником третьої особи - виконкому Запорізької міської ради надані копії документів з особової справи ДБСТ ОСОБА_3 (арк.205-236 т.1), серед яких, зокрема:

- додаткова угода від 28.10.2020 до договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 22.12.2018 №64, згідно з якою станом на 03.11.2020 в дитячому будинку сімейного типу, мати-вихователька ОСОБА_3 , виховується 10 неповнолітніх дітей, в т.ч. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-звіти про стан утримання та виховання ОСОБА_5 в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_3 за період з 22.12.2020 по 21.12.2021 (арк.230 т.1), за період з 03.11.2021 по 93.11.2022 (арк.221-222 т.1), за період з 03.11.2022 по 03.11.2023 (213-214 т.1), відповідно до яких подальше перебування дитини в ДБСТ є доцільним та відповідає інтересам дитини,

-інформація Запорізької гімназії №49 ЗМР від 13.12.2021 (арк.231 т.1), від 19.10.2022 (арк.224 т.1), від 13.11.2023 (арк.216 т.1), відповідно до якої ОСОБА_5 навчається в закладі з 2020 року, за час навчання виявив середній рівень знань, інтерес до навчання має несталий, матеріал засвоює повільно, проявляє інтерес лише до окремих предметів. З березня 2022 перебуває в Німеччині, навчається в німецькій школі, декілька днів на тиждень виходить на онлайн уроки в гімназії, домашні завдання виконує систематично в необхідному обсязі. ОСОБА_5 спокійний, урівноважений, має друзів, майже ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. ОСОБА_3 відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, цікавиться його досягненнями, успіхами, контролює процес навчання, постійно підтримує зв`язок з класним керівником.

-інформація КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 28.10.2021 (арк.232 т.1), від 12.10.2022 (арк.223 т.1), від 10.11.2023 (арк.219 т.1), згідно з якою ОСОБА_5 спостерігається в закладі з 04.12.2020, має укладену декларацію з лікарем-педіатром, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-хірурга, змін у стані здоров`я за останній рік не виявлено, призначення лікарів виконуються у повному обсязі.

- інформація Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 01.10.2021 (арк.233 т.1), від 01.07.2022 (арк.225 т.1), згідно з якою працівниками з ювенальної превенції було здійснено перевірку 10 дитячих будинків сімейного типу, в яких виховуються 80 вихованців, фактів неналежної поведінки щодо дітей з боку батьків-вихователів не встановлено.

-інформація Запорізького міського центру соціальних служб про ефективність функціонування ДБСТ ОСОБА_3 за період листопад 2020-листопад 2021 (арк.234-236 т.1), за період листопад 2021-листопад 2022 (арк. 227-229 т.1), відповідно до якої в ДБСТ ОСОБА_3 створені всі належні умови для розвитку дитини-вихованця ОСОБА_5 , формування його як особистості, збереження його здоров`я, дитина забезпечена усім необхідним. З матір`ю-вихователькою у дитини склалися довірливі теплі стосунки, в сім`ї та школі почувається впевнено, проблем емоційного характеру та в поведінці у дитини не виникало.

Згідно з звітом психологічної експертизи дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеною 20.09.2023 психологинею ГО «КАРРЕЕ Айфель» (Спеціалізована служба підтримки сім`ї та шкільної інклюзії) ОСОБА_19 в рамках допомоги родині за місцем перебування - м.Ноєрбург Німеччина, переклад якої здійснено перекладачем Ревенко О.В. та посвідчено 19.10.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дудіною О.С., реєстровий № 5446, під час бесіди дитина виглядає позитивною, може дотримуватися правил і має соціально-емоційні навички для вирішення конфліктів, емоційно стабільна, по відношенню до спеціаліста виглядає відкритою та розслабленою. Розвиток дитини відповідає віку. Його інтереси - футбол і настільний теніс. Йому подобається гратися з братами або ходити разом на дитячий майданчик. У школі ОСОБА_5 захоплюється спортом і має багатьох друзів. Свою рідну матір ОСОБА_5 більше не бачив відтоді, як вона залишила його на вулиці. Каже, вона часто його била. Дитина завжди почувалася знеціненою та неприйнятою. До рідної матері ОСОБА_5 не відчуває жодних почуттів. Він не хоче більше бути з нею, він дає зрозуміти, що хоче залишитися з родиною, в якій зараз живе. ОСОБА_5 особливо цінує спільні прийоми їжі всією родиною і підкреслює, що відчуває себе прийнятим, цінним і любимим. Шестеро членів родини завжди охоче допомагають йому з домашніми завданнями, багато чого роблять разом, є розпорядок дня, кожен знає, що має робити вдома, правила прозорі. Стосунки з прийомною мамою дуже стабільні та відкриті, вони багато чого роблять разом, готують, їдять, вона завжди поруч. Чуйна поведінка батьків щодо задоволення потреб дитини та сприяння емоційному розвитку створює позитивний емоційний сімейний клімат і позитивний настрій у родині. Прийомні батьки є зразком для наслідування для дітей в управлінні емоціями та ситуаціями у повсякденному житті, вони дуже обізнані та компетентні щодо дітей (арк.157-162 т.2)

Згідно з висновком спеціаліста-психолога за результатами проведеного психологічного обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеним 23.11.2023 кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології Запорізького національного університету Губа Н.О. , на запитання: «Які психологічні причини вплинули на рішення ОСОБА_1 відмовитися від дитини?», психолог зазначив, що сформований у школі-інтернаті залежний, довірливий тип поведінки особистості від значущого дорослого (який знає більше і якому з досвіду життя в інтернаті потрібно довіряти) не дозволив поставити під сумнів пропозицію, що надійшла від жінки, з якою ОСОБА_1 тривалий час проживала і яка опікувала її. Враховуючи, що тітка ОСОБА_10 з чоловіком тривалий час допомагали ОСОБА_1 (за словами ОСОБА_1 ), підтримували її, опікувалися, «жили одной семьей», це зміцнювало сформований в інтернаті залежний, довірчий, опікувальний стиль взаємодії з людьми, як на свідомому, так і несвідомому рівні, рішення було прийняте як єдине вірне на той час, яке буде лише на користь психологічного благополуччя дитини. Щодо другого питання «Як ОСОБА_1 ставиться до поновлення батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?», то враховуючи індивідуально-психологічні, емоційно-вольові властивості, можна стверджувати, що ОСОБА_1 має всі необхідні психологічні якості для виховання дитини. Аналіз бесіди з ОСОБА_1 показує, що вона прагне до взаємодії з сином, під час обстеження з фото сина, які вона зберігає. Має виражену батьківську готовність брати активну участь у процесі формування і розвитку свого сина. Розуміє всю складність ситуації, що склалася та готова до поновлення батьківських прав відносно до свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.175-181 т.1).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 17.04.2024 спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Квартира 2-кімнатна, є кухня, окремий санвузол. Умови проживання задовільні, в одній із кімнат зроблений сучасний ремонт, інша потребує ремонту, у будинку пічне опалення, є електропостачання, бойлер. Для дитини є місце для сну, шафа для речей, телевізор, планшет (арк..21 т.2),

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою ОСОБА_1 знайомий майже вісім років, вони є сусідами. Знає її лише з доброї сторони, вважає її неконфліктною, чуйною, хазяйновитою. Вона любить дітей, може з ними спілкуватись, вона неодноразово допомагала йому і піклувалася про його дітей, коли він затримувався на роботі, діти радісно залишались з нею, були нагодовані. Чоловіка позивачки ОСОБА_14 він знає більше 15 років, характеризує його як працьовиту людину, він любить дітей, з позивачкою у нього перший шлюб, раніше не був одружений, дітей не має, після закінчення навчання працював на залізничній дорогі, зараз проходить військову службу, повністю забезпечує родину. Позивачка не працює тому що чоловік повністю утримує родину та не дозволяє їй працювати, вона займається хатніми справами, зокрема, зараз в їх будинок відбувається ремонт.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що працює фахівцем з соціальної роботи другої категорії відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб, має психологічну освіту. В силу своїх повноважень здійснювала соціальний супровід дитячих будинків сімейного типу, в т.ч. ОСОБА_3 З ОСОБА_5 вона познайомилася в 2020 році в центрі реабілітації, куди прийшла разом із ОСОБА_3 . В листопаді 2020 року його було влаштовано в дитячий будинок сімейного типу, яким опікується ОСОБА_3 . На той момент дитина потребувала лікування, була педагогічно запущена, правил поведінки не дотримувалась. Після влаштування ОСОБА_5 до ОСОБА_3 він здружився з іншими дітьми, почав називати ОСОБА_3 мамою. Коли були в Запоріжжі, він ходив до циркової студії, займався футболом. Під опікою відповідачки він змінився в кращу сторону, прислухається до неї та старших дітей, проводить з ними багато часу разом. До воєнного стану вона в силу своїх службових обов`язків навідувалась до дитячого будинку майже кожного місяця, складала щорічні звіти, надавала консультативну допомогу у вихованні дитини, постійно спілкувалась з ОСОБА_5 . Після повномасштабного вторгнення відповідачка з усіма дітьми виїхала за кордон. На даний час родина перебуває в Німеччині , ОСОБА_5 ходить до школи, добре володіє німецькою мовою, продовжує займатись спортом та іншими розвагами. Незважаючи на те, що соціальний супровід родини припинено, вона періодично спілкується з усіма дітьми засобами мобільного зв`язку. Під час її останньої телефонної розмови по відеозв`язку з ОСОБА_5 вона дізналась, що дитина не хоче повертатись до рідної мами, і хоче залишитись разом з іншими дітьми та ОСОБА_3 . Також дитина розповіла про негативні спогади, які залишились за час проживання з матір`ю - вона зловживала спиртними напоями разом з якимось чоловіком, і коли в цей час він прокидався, вони могли його покарати. Дитині тоді було 3 роки, але у нього відклались ці негативні почуття. Позивачку ОСОБА_1 вона вперше зустріла в даному судовому засіданні, раніше вона її не знала і з нею не зустрічалась. До центру соціальних служб позивачка не зверталась. Від ОСОБА_3 їй стало відомо, що позивачка дзвонила їй і питала про ОСОБА_5 , бажала з ним спілкуватись, але це було вже після звернення позивачки до суду з цим позовом.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_1 , з позивачкою вони знайомі з 2017 року, поживають разом однією сім`єю, спільних дітей на даний час не мають, його рідні до позивачки відносяться дуже добре. З 2017 року його дружина змінилась в кращу сторону, шкідливих звичок не має, піклується про сусідських дітей, коли вони до них приходять в гості. Від початку їх стосунків з позивачкою він знав, що в неї є син, але чому він не з нею, вона йому не розповідала і він не питав. В 2018-2019 року вони разом намагались з`ясувати місцеперебування дитини, але в жодній організації відповіді їм не дали. Він повністю підтримує дружину в її бажанні повернути дитину в родину. Наразі ними створені всі умови для повернення дитини в сім`ю, для дитини виділена окрема кімната, в якій зроблений ремонт, в іншій частині будинку ремонт продовжується. За необхідності відразу будуть куплені речі для дитини, комп`ютер тощо. Він повністю забезпечує родину матеріально, зараз проходить військову службу за контрактом, має достатній дохід. Дружина не працює, так як він вважає, що він забезпечує родину і їй вистачає тих коштів, що він заробляє. Вважає, що вона повинна займатись собою та господарством. З дитиною він особисто не спілкувався.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є саме факт ухилення батьків від виконання обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

При цьому, законодавством визначена можливість особи, позбавленої батьківських прав, звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка такої особи й обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, а також думки другого з батьків та інших осіб, з якими проживає дитина, враховуючи, крім цього, інтереси і думку самої дитини, якщо вона її може висловити.

В той же час, слід враховувати, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, позивачка ОСОБА_1 посилається на положення ст.169 СК України та обґрунтовує свою вимогу тим, що обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав, змінилися в найкращу сторону, - вона створила сім`ю, має житло, її чоловік повністю забезпечує родину, хронічних захворювань не має, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, вона любить свого сина, усвідомила негативні наслідки свої поведінки та бажає їх виправити, надати сину родинне тепло та материнську любов.

Доведення обставин, які можуть бути підставою для поновлення батьківських прав, в даному випадку покладено на позивачку.

Однак, суд вважає, що позивачка в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, переконливо підтверджували, що вона на цей час має реальну можливість виконувати батьківські обов`язки і це буде відповідати якнайкращим інтересам її малолітнього сина.

У даній справі з`ясовано, що позивачка була позбавлена батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням суду від 29.05.2017р. у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, через що дитина опинилась в лікарні в тяжкому фізичному стані, мала ряд захворювань.

При цьому, під час роботи служби у справах дітей з питання позбавлення позивачки батьківських прав остання особисто написала заяву про те, що не заперечує проти цього, вихованням та утриманням дитини не займається через відсутність материнських почуттів.

Малолітньому ОСОБА_5 у зв`язку з цим було надано статус дитини, яка опинилась в тяжких життєвих обставинах, первісно він проходив лікування в лікувальних закладах, перебував в КУ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, з серпня 2017 по травень 2020 перебував під опікою ОСОБА_10 , з червня 2020 - в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, а в листопаді 2020 влаштований до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 , де перебуває до цього часу. У зв`язку з воєнним станом з березня 2022 по цей час родина перебуває в Німеччині, м.Ноєрбург.

Згідно з інформацією, наданою представниками органу опіки та піклування, ДБТС ОСОБА_3 функціонує ефективно, в ньому створені всі належні умови для розвитку малолітнього ОСОБА_5 , формування його як особистості, збереження його здоров`я. Дитина забезпечена усім необхідним, почувається вільно та безпечно. Проблем емоційного характеру в поведінці дитини не виникало. Стосунки з прийомною мамою стабільні, відкриті та довірливі. В родині створено позитивний емоційний клімат. Мати-вихователька приділяє достатньо уваги задоволенню потреб дитини. Дитина здорова, навчається в шкільному закладі, займається спортом та творчістю.

Вказані обставини також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , яка під час проживання родини в м.Запоріжжі, здійснювала соціальний супровід ДБСТ, регулярно навідувала та особисто спілкувалась з дітьми, в т.ч. Ураловим ОСОБА_5 , маючи при цьому психологічну освіту.

За поясненнями свідка, малолітній ОСОБА_5 за час перебування в ДБСТ змінився на краще, навчається, цікавиться творчістю, відвідував в м.Запоріжжі циркову студію та інші гуртки, займався спортом. Покращився його фізичний стан здоров`я та психоемоційний стан, він прислухається до матері-виховательки та інших старших за нього дітей, вони разом проводять багато часу. Для розвитку дитини створені усі необхідні умови. За словами самого ОСОБА_5 , він не бажає повертатись до рідної матері, не пам`ятає її і у нього залишились негативні спогади від життя з неї.

Крім того, за звітом психологічної експертизи ОСОБА_5 , проведеної за місцем перебування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 - в Німеччині, також було з`ясовано, що дитина не відчуває жодних почуттівдо рідної матері, разом з нею він почувався знеціненим та неприйнятим, має про неї негативні спогади і не хоче бути з нею. Він дав зрозуміти, що хоче залишитися з родиною, в якій зараз живе, де відчуває себе прийнятим, цінним і любимим, має довірливі та теплі стосунки з матір`ю-вихователькою та іншими дітьми.

Ухвалюючи рішення у справі, суд бере до уваги як належні та допустимі докази пояснення свідка ОСОБА_24 , звіт психологічної експертизи ОСОБА_5 , письмові документи, надані представниками відповідачів та третьої особи, щодо ефективності функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 , доцільності перебування в ньому малолітнього ОСОБА_5 , його думки щодо цього спору, а також щодо наявності у позивачки заборгованості по аліментам на утримання малолітнього сина.

Жодних обставин, які б свідчили про недостовірність вказаних доказів, судом не встановлено. В судовому засіданні позивачка та її представник вказаних вище обставин фактично не заперечували.

Разом з тим, надані позивачкою документи та пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_23 не підтверджують наявність таких істотних змін у її житті, які б давали підстави для поновлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 .

Так, дійсно позивачка 09.11.2022 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 , який з 2021 по теперішній час є військовослужбовцем і отримує відповідне грошове забезпечення в середньомісячному розмірі приблизно 75-80тис.грн. Однак особисто позивачка не працевлаштована, відомості про наявність у неї будь-яких стабільних джерел доходів в справі відсутні.

В судовому засіданні позивачка, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_23 пояснили, що фактично родина утримується за рахунок доходу чоловіка позивачки ОСОБА_14 , останній проти того, щоб дружина працювала, а позивачка на іншому не наполягає. Вона займається лише хатніми справами, будь-яких неофіційних підробіток, хобі не має.

Житло, в якому проживає родина, також належить чоловіку позивачки, вона в ньому зареєстрована. Відомості про наявність у неї особисто нерухомого чи цінного рухомого майна суду не надані.

Отже, можливість позивачки утримувати свою дитину та забезпечити їй належні умови розвитку, навчання, що є основним батьківським обов`язком, в т.ч. без допомоги свого чоловіка, який не є біологічним батьком ОСОБА_5 , жодними належними та допустимими доказами не доведена.

Також суд враховує, що за наявними матеріалами справи позивачка, будучи зобов`язаною за рішенням суду від 29.05.2017р. сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , жодного разу аліменти не сплатила, має заборгованість в значному розмірі.

Доводи позивачки про готовність погасити заборгованість жодними реальними діями з її боку не підкріплені. Жодних заходів для погашення заборгованості, навіть після того, як вона достовірно дізналась про наявність такої заборгованості (відповідна інформація була надана представником відповідачки ОСОБА_3 у відзиві на позові 06.07.2023) і до ухвалення цього рішення, позивачка не здійснила, відповідних доказів суду не подала.

За таких обставин у суду виникають обґрунтовані сумніви в зацікавленості позивачки в утриманні та належному забезпеченні потреб дитини, в той час, коли її поведінка, світогляд і звички мають запевняти, що поновлення батьківських прав відповідатиме як найкращим інтересам дитини, а не навпаки.

Надані позивачкою суду довідки про нормальний стан здоров`я, не перебування на обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивна характеристика з місця проживання не є достатніми для висновку про істотні зміни в її житті, які б давали підстави для поновлення її батьківських прав.

Само по собі бажання позивачки повернути сина в родину та турбуватися про нього, наявність у неї материнських почуттів, що підтверджено висновком психолога від 23.11.2023, без доказів істотної зміни обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, не є підставою для їх поновлення.

Як встановлено судом і не заперечувалось позивачкою, до подання цього позову вона з будь-якими заявами щодо з`ясування долі свого малолітнього сина до служби у справах дітей, з позовом про надання права побачення з дитиною на підставі ст.168 СК України не зверталась.

Дійсно учасниками справи не заперечувалось, що позивачка засобами мобільного зв`язку спілкувалась з відповідачкою ОСОБА_3 і цікавилась успіхами сина, але це мало місце також після звернення до суду з цим позовом. При цьому, за поясненнями відповідачки ОСОБА_3 , сама дитина дуже засмутилась цьому і просив не віддавати його.

В цій справі судом достовірно встановлено, що малолітній ОСОБА_5 не бажає повертатись до рідної матері - позивачки ОСОБА_1 , не відчуває до неї будь-яких теплих почуттів, фактично не пам`ятає її. Дитина бажає залишитись в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_3 , де почувається спокійно, впевнено та безпечно.

Таким чином, враховуючи недоведеність з боку позивачки ОСОБА_1 . істотних змін обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, думку відповідачки ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5 , які заперечують проти можливості повернення дитини на виховання позивачки, беручи до уваги його усталений спосіб життя, позитивні зміни у фізичному та психологічно емоційному стані, стійкий емоційний зв`язок дитини із матір`ю-вихователькою ОСОБА_3 та іншими дітьми, суд вважає, що поновлення позивачки у батьківських правах не відповідає якнайкращим інтересам дитини, які мають перевагу над правами позивачки.

Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 19.09.2023 про недоцільність поновлення батьківських прав позивачки ОСОБА_1 щодо малолітнього сина ОСОБА_5 .

Вказаний висновок суд визнає обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя позивачки та дитини, та узгоджується із обставинами справи, встановленими безпосередньо судом.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад судочинства, принципів законності, пропорційності, справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд приходить до висновку про те, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.3,51 Конституції України, Конвенцією ОНН про права дітей, ст.7,19,150,155,164,169,171,180 Сімейного кодексу України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.06.2024.

Суддя Н.А.Мурашова

05.06.2024