Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/358/24
Провадження №2/936/107/2024
28.06.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Повідайчика В.І., представника відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в смт Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Віктора Івановича поданої в інтересах ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Свалявське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання протиправним звільнення з роботи та поновлення на роботі,
В С Т А Н О В И В:
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що її звільнення з посади бухгалтера В.Воловецького лісництва у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України було проведено з порушенням вимог закону та трудових прав, а саме: роботодавцем не враховано високої кваліфікації та продуктивності праці позивачки, не проводилось відповідного аналізу з метою встановлення працівників, які мають переважне право залишитись на роботі; не враховано наявність переваг у залишенні на роботі, зокрема, щодо відсутності в сім`ї позивачки інших працівників із самостійним заробітком, щодо тривалого стажу роботи; не запропоновано іншої рівноцінної роботи або іншої вакантної роботи, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду у разі відсутності рівноцінної посади та не виконано обов`язку пропозиції всіх наявних на підприємстві вакансій, які відповідають зазначеним вимогам, чим порушено, на думку позивачки, ч.1 ст.42 та ч.2 ст.49-2 КЗпП України та ст.43 Конституції України.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Повідайчик В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні таких в повному обсязі.
Представник відповідача позов не визнала з підстав наведених у відзиві. Ствердила, що звільнення ОСОБА_1 відбулось у відповідності до вимог та процедури визначеної законом.
Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Встановлено та підтверджено записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.06.1990 року, що ОСОБА_3 з 24.04.1991 року прийнята на роботу бухгалтером Верхньоволовецького (В.Воловецького) лісництва до Воловецького лісокомбінату на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк).
01.07.1995 року була звільнена на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням та цього ж дня прийнята на посаду бухгалтера Верхньоволовецького лісництва до Воловецького держлісгоспу (Воловецького державного лісогосподарського підприємства).
04.10.2005 Воловецький держлісгосп перейменовано в Державне підприємство "Воловецьке лісове господарство".
31.12.2021 Державне підприємство "Воловецьке лісове господарство" припинено шляхом приєднання до Державного підприємства "Свалявське лісове господарство", у зв`язку з чим з 04.01.2022 ОСОБА_1 переведена на посаду бухгалтера того ж Верхньоволовецького лісництва до Державного підприємства "Свалявське лісове господарство".
18.01.2023 вказане підприємство було реорганізовано шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", у зв`язку з чим з вказаної дати позивачка зарахована до штатного складу філії "Свалявське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на посаду бухгалтера Верхньоволовецького лісництва (а.с.11-13).
12 березня 2024 року ОСОБА_1 наказом від 23.01.2024 №42-к/тр була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України (а.с.16).
Позивачка вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, та таким, що відбулося без дотриманням вимог чинного законодавства України про працю, зокрема: роботодавцем не враховано високої кваліфікації та продуктивності праці позивачки, не проводилось відповідного аналізу, з метою встановлення працівників, які мають переважне право залишитись на роботі; не враховано наявність переваг у залишенні на роботі, зокрема: щодо відсутності в сім`ї позивачки інших працівників із самостійним заробітком, щодо тривалого стажу роботи; не запропоновано іншої рівноцінної роботи або іншої вакантної роботи, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду в разі відсутності рівноцінної посади та не виконано обов`язку пропозиції всіх наявних на підприємстві вакансій, які відповідають зазначеним вимогам, чим порушено, на думку позивачки, ч.1 ст.42 та ч.2 ст.49-2 КЗпП України та ст.43 Конституції України.
Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тобто, скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.Частиною 3 ст.64 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Наказом директора Філії «Свалявське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №259/21.27-ОС від 16.11.2023 введено в дію штатний розпис та структуру і штатну чисельність філії на 2024 рік.
Згідно даного штатного розпису та структури і штатної чисельності, порівняно з штатним розписом та структурою і штатною чисельністю на 2023р., які діяли раніше, зменшилась кількість працівників філії, це підтверджує те, що мало місце скорочення штату та чисельності працівників.
При проведенні звільнення працівників в зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України керівниками підприємства повинні бути дотримані вимоги ст. 42 та ст.49-2 КЗпП України.
Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Власник є таким, що належно виконав наведені вище вимоги КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.
На виконання вищезазначених вимог закону, ОСОБА_1 було попереджено за два місяці про наступне вивільнення, що підтверджено наказом директора філії №260/21.27- ОС від 17.11.2023 "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату", повідомленням директора філії №29 від 21.11.2023 про наступне звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 23.01.2024, з виплатою вихідної допомоги на підставі ст.44 КЗпП України (а.с.14).
Згідно з вимогами ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністюта пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі протимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
На виконання згаданої норми закону, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, на підставі наказу директора філії №42-к/тр від 23.01.2024 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », наказано звільнити позивача у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників напідставі п.1 ст. 40 КЗпП України у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність.
За приписами статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньогомісячного заробітку.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з нимрозрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогупрацівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, щозберігається у працівника.
Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому відпідприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
На підставі наказу директора філії №42-к/тр від 23.01.2024, позивача звільнено 12.03.2024 року та згідно наказу директора філії №64-к/тр від 12.03.2024 «Про повний розрахунок та виплату компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 », проведено повний розрахунок та виплата ОСОБА_1 компенсації за відпрацьовані дні відпусток і вихідної допомоги.
Станом на 17.11.2023 та протягом часу до 12.03.2024, вакантна посада, яка б могла бути запропонована позивачу, згідно її професії, спеціальності, з урахуванням її освіти та кваліфікації у філії відсутня, що підтверджується довідкою головного лісничого філії від 05.04.2024 (а.с.53), тому відповідач був позбавлений реальної можливості запропонувати їх та як наслідок працевлаштувати позивача.
Згідно даної довідки вакантною на день звільнення, тобто 12.03.2024 року, була посада провідного бухгалтера та тимчасово вакантна посада майстра лісу, які немогли бути запропоновані позивачу у зв`язку із відсутності у неї необхідної освіти.
Частиною 1 ст.42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку, зазначеному в ч.2 ст. 42 КЗпП України.
Доказами кваліфікації насамперед є відомості про освіту. Згідно з даними особової справи позивача, у неї наявна освіта здобута в Свалявському політехнічному технікумі за кваліфікацією технік-технолог, спеціальність технологія виноробства (копія диплом серії НТ №965199 від 30.03.1990 (а.с.52).
Посада бухгалтер лісництва, яку займала позивач скорочена та в штатному розписі філії «Свалявське лісове господарство» ДП «Ліси України» на 2024 така відсутня, а наявні посади: провідного бухгалтера, бухгалтера 1 категорії та бухгалтер нижнього складу.
Згідно посадових інструкцій провідного бухгалтера та бухгалтера 1 категорії від 01.01.2024, передбачені кваліфікаційні вимоги до даних посад, а саме, вища освіта відповідного напрямку підготовки (спеціаліст, магістр).
Згідно посадової інструкції бухгалтера нижнього складу від 01.01.2024, передбачені кваліфікаційні вимоги до даної посади, а саме, вища або середня спеціальна освіта.
Працівники філії, працюючі на посаді бухгалтера лісництва та які також підлягали скороченню і яким були запропоновані вакантні посади, порівняно з позивачем, користувались переважним правом на залишення нароботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, що передбачено ст. 42 КЗпП України. А саме: наявність більш високої кваліфікації, спеціалізованої освіти в сфері лісовогого господарства, економіки та бухгалтерського обліку, працівники з більш тривалим стажем роботи, працівники, які мають на утриманні неповнолітніх осіб, ті, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку.
На підтвердження суду надано копії трудових книжок, копії дипломів та свідоцтва про підвищення кваліфікації, які підтверджують переважне право залишення на роботі, передбачене ст.42 КЗпП України, працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким згідно з наказом директора філії "Свалявське лісове господарство" №260/21.2-ОС від 17.11.2023 були запропоновані посади бухгалтер 1 категорії та бухгалтер нижнього складу (а.с.69-93).
Разом із тим, повноваження щодо призначення та визначення обсягу необхідної кваліфікації працівника на ту чи іншу посадуналежить власнику або уповноваженому ним органу. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування) (абз. 4 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада1992 року з подальшими змінами).
Таким чином, суд вважає обгрунтованими заперечення представника відповідача про те, що роботодавець не перевіряв кваліфікацію та продуктивність праці позивачки та погоджується з тим, що така перевірка роботодавцем здійснюється на підставі матеріалів, які містяться в особових справах працівників і нормами чинного законодавства не передбачено, що роботодавець повинен про це повідомляти працівника та робити це за участі працівника.
Положення ст. 42 КЗпП України наділяють роботодавця правом в межах однорідних професій і посад, після відповідної перевірки, провести перестановку (перегрупування)працівників і залишити на підприємстві працювати більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, перевести його за згодою на іншу посаду, а звільнити менш кваліфікованого працівника.
Суд вважає доведеним, що не дивлячись на тривалий час роботи, згідно здобутої освіти, вона не може займати посаду провідного бухгалтера, бухгалтера 1 категорії та бухгалтера нижнього складу, які були вакантними на час її звільнення.
Будь-яка інша посада, яку могла б займати позивач, згідно своєї кваліфікації, у філії була відсутня протягом всієї процедури скорочення. Доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За обставин та фактів, встановлених у ході судового розгляду, суд приходить висновку, що відповідач не допустив порушення процедури звільнення позивача, провів таке у відповідності до вимог ч.1 ст.42 та ч.2 ст.49-2 КЗпП України, а відтак підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу філії "Свалявське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" від 23.01.2024 №42-к/тр; поновлення на роботі з дня звільнення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за період вимушеного прогулу (яка є похідною вимогою від основної про поновлення на роботі)- немає.
Статтею 23 Цивільного Кодексу України, передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (стаття 237-1 КЗпП).
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути моральну шкоду, яку завдано їй роботодавцем в результаті незаконного звільнення.
Враховуючи, що незаконність звільнення не доведена в суді, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:
Відмовити у позові адвоката Повідайчика Віктора Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Свалявське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання протиправним звільнення з роботи та поновлення на роботі.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", міфсцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Шота Руставеллі, 9А, , в особі філії "Свалявське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", місцезнаходження: 89300, місто Свалява, вул.Шевченка, 59, Мукачівський район, Закарпатська область, код 45025512.

Повне рішення буде складено 08.07.2024.

Суддя Софілканич О.А.