Справа № 212/717/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання - Івашко А.А.,

у цивільній справі № 212/717/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої тяжким ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків,

у с т а н о в и в :

17.01.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з ПрАТ «ЦГЗК» на його користь 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що понад 11 років 08 місяців (з 06.09.2011 року по 09.05.2023 року) працював водієм автотранспортних засобів (зайнятий на транспортуванні гірничої маси у технологічному процесі у кар`єрі) гірничотранспортного цеху №2 ПрАТ «ЦГЗК» на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано хронічне професійне захворювання, а з 07.12.2023 року йому встановлена ІІІ група інвалідності з причини професійного захворювання із втратою працездатності 40%, інвалідність встановлена на строк до 01.01.2025 року; визначено потребу у медичній та соціальній допомозі, забезпечення лікарськими засобами, лікування в санаторії один раз на три роки, тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 300 000 грн.

22.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

06 лютого 2024 року представник відповідача через «Електронний суд» надала до суду відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що Позивачем не доведено факт наявності моральної шкоди та вини відповідача в її завданні. Укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до статті 29 Кодексу законів про працю України був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов`язку, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. За роботу в шкідливих умовах праці позивачу було надано право на пільгове пенсійне забезпечення та достроково призначено пенсію на пільгових умовах.

22.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що на підтвердження факту ушкодження здоров`я, причинно-наслідкового зв`язку між ушкодженням здоров`я та недотриманням норм з безпеки праці, не забезпечення безпечних умов роботи відповідачем надані довідки МСЕК, згідно з якими визначена стійка втрата професійної працездатності в наслідок професійного захворювання в розмірі 40% з 07.12.2023 року та встановлено ІІІ групу інвалідності; актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання; інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 31.07.2023. Моральні страждання підтверджуються індивідуальною програмою реабілітації інваліда №932, згідно якої встановлені обмеження 1 ступеня до самообслуговування та трудової діяльності, рекомендовано періодичне проведення стаціонарних медичних лікувань та забезпечення лікарськими засобами, постійне медичне спостереження невропатолога, травматолога та пульманолога, проведення фізичної реабілітації; медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини від 19.10.2023 № 1194; виписками з медичної карти стаціонарного хворого. Розмір моральної шкоди оцінює в 300000 грн., так як найвищою соціальною цінністю є людина, її життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека, що визначені в Конституції України. Законодавством України не передбачено будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Вважає цей розмір буде співмірним тому душевному болю та стражданням, які зазнав внаслідок ушкодження здоров`я. Також заперечив щодо тверджень позивача щодо оподаткування суми моральної шкоди, так як до 23.05.2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку. Просив суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , в період часу з 06.09.2011 року по 09.05.2023 рік водієм автотранспортних засобів (зайнятий на транспортуванні гірничої маси у технологічному процесі у кар`єрі) гірничотранспортного цеху №2 ПрАТ «ЦГЗК» ( з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1), тобто протягом 11 років 08 місяців працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах (а.с.8-15).

Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 185390, виданої 26.04.2023 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності з 05.04.2023 року первинно. Протипоказані важка фізична праця, тривала ходьба, вимушена поза тіла. Дата чергового переогляду 26.04.2024 року (а.с.20).

Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №138213 ОСОБА_1 при повторному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% з 07.12.2023 року, потреба у медичній та соціальній допомозі, забезпечення лікарськими засобами лікування, санітарно-курортне лікування один раз на три роки. Дата переогляду 01.01.2025 року. Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №388615, ОСОБА_1 при повторному огляді встановлена ІІІ група інвалідності з 07.12.2023 року, причина інвалідності професійне захворювання. Дата чергового переогляду 01.01.2025 року (а.с.35).

23.11.2023 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відносно ОСОБА_1 : 1) Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовимкомпонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А.ЛН першого-другого ступеня.

Згідно акту розслідування причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння):

Вібрація загальна транспортно-технологічна: еквівалентний рівень віброприскорення на 1дБ перевищував допустимий рівень та склав 66 дБ при гранично допустимому 65 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»;

Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70%, в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 2,1 рази (4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596.

Підставою для встановлення профзахворювань, також послужив профмаршрут 11 років 08 місяців в цеху в умовах впливу шкідливих факторів, а саме: працюючи в кар`єрі гірничозбагачувального комбінату водієм автотранспортних засобів, виконував роботи з керування великовантажними автомобілями по вивезенню гірничої маси з кар`єру на різних дорожніх умов, забезпечував належний технічний стан автотранспортного засобу. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації автотранспортних засобів в кар`єрі, недостатнього зрошення гірничих забоїв та автодоріг, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с.27-31).

У зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками з амбулаторних карт № 1155 від 26.11.2022 року, №448 від 18.04.2022 року, №2558 від 18.12.2022 року, №358 від16.02.2023 року, №8 від 22.03.2023 року, випискою-епікризом №2984/706 від 20.10.2023 року ( а.с.35-44).

Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 40% та встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.01.2025 року, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 300 000 грн., враховує період роботи позивача на підприємства відповідача, який становить 11 років 08 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений у 40%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 180 000 грн., в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 1800 грн.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 - 13, 76-81, 89, 137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої тяжким ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовій збір в розмірі 1800,00 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»", , адреса: 50066, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна