Справа № 367/7031/23
Провадження №4-с/367/7/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Люліної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Литвин Яни Вікторівни на бездіяльність державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) -

встановив:

У вересні 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яни Вікторівни на бездіяльність державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій особа, яка звернулася зі скаргою просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яни Вікторівни щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 58926792;

- визнати незаконним та скасувати довідку-розрахунок про стан заборгованості по аліментах зі сплати аліментів від 03 серпня 2023 року, що складений головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яною Вікторівною в межах виконавчого провадження № 58926792;

- зобов?язати головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яну Вікторівну провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 58926792, виходячи із середньої заробітної плати працівника для Київської області відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.

У обґрунтування своїх вимог особа, яка звернулася зі скаргою зазначила, що 27 лютого 2019 року Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ у справі № 367/269/19, (провадження № 2-н/367/123/19) яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому постановою начальника відділу Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Журило Ольгою Володимирівною від 17 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, що виданий Ірпінським міським судом Київської області 27 лютого 2019 року (ВП №58926792).

26 травня 2023 року головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яною Вікторівною було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 58926792.

Вказує, що в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 03 серпня 2023 року проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який не відповідає вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам. Зокрема, з отриманого розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_2 наявна переплата з виконання судового рішення щодо стягнення аліментів та становить 2100 грн. 71 коп., що не відповідає дійсності, а також з наданої довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах взагалі не зрозуміло, з чого виходив виконавець під час визначення суми від якої повинні вираховуватися аліменти. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень стягувачу стало відомо про те, що боржник ОСОБА_2 не є працевлаштованим та не має офіційного місця роботи. Також, під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів державним виконавцем не було встановлено жодне джерело доходів. Окрім того, матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей про добровільну сплату боржником ОСОБА_2 аліментів у визначеному судом та законом розмірі, що свідчить про недостовірне відображення в довідці-розрахунку від 03 серпня 2023 року відомостей про ніби то сплату ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 аліментів на сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також скаржник вказувала на те, що згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах, державний виконавець в основу свого розрахунку покладала наступні суми: з 14 січня 2019 року - 984,04 грн.; з лютого по березень 2019 року - 1694,75 грн.; з квітня по червень 2019 року - 1888 грн.; ??з липня по вересень 2019 року - 2071,50 грн.; з жовтня по грудень 2019 року - 2200,25 грн.; з січня по березень 2020 року - 2010,25 грн.; з квітня по червень 2020 року - 2297,75 грн.; з липня по вересень 2020 року - 2358,50 грн.; з жовтня по грудень 2020 року - 2586,50 грн.; з січня по березень 2021 року - 3040,25 грн.; з квітня по червень 2021 року - 3500,25 грн.; з липня по вересень 2021 року - 3285 грн.; з жовтня 2021 року по липень 2023 року - 3603,75 грн.

Крім того, вказує, що зазначені державним виконавцем суми для обрахунку розміру заборгованості не дорівнюють 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який є гранично визначеною законодавцем межею аліментів, які повинні бути сплачені боржником обов`язково, а тому вважає, що не маючи відомостей про офіційне місце роботи та джерел доходів, державний виконавець повинна була б взяти за основу розрахунок заборгованості по аліментах, а саме середню заробітну плату працівника для відповідної місцевості. Так, державним виконавцем зазначено, що ОСОБА_2 в березні 2020 року не сплатив аліменти, натомість 12 березня 2020 року на розрахунковий рахунок стягувала надійшли грошові кошти в розмірі 1500 грн. в рахунок сплати аліментів. Натомість, виконавець зазначає, що боржником в квітні 2020 року було сплачено 1500 грн. в рахунок сплати аліментів, однак такі відомості не відповідають дійсності та не є підтвердженими. В травні 2020 року ОСОБА_2 було сплачено 3000 грн в рахунок сплати аліментів, в той час як в довідці розрахунку вказано, що сплачено лише 1500 грн. Також боржником було сплачено 1500 грн. в рахунок сплати аліментів в липні 2020 року, а саме 14 липня 2020, однак вказана сума теж не відображена в розрахунку заборгованості. Не знайшли свого підтвердження і суми сплачених аліментів у вересні 2020 року в розмірі 28800 грн. та в жовтні 2020 року в розмірі 1800 грн., оскільки такі грошові кошти не надходили на розрахункові рахунки ОСОБА_1 , суми аліментів, що були сплачені боржником за період січень-березень 2021 року, не відповідають дійсності. Як стверджує державний виконавець, ОСОБА_2 в березні 2022 року сплатив аліменти в розмірі 14 000 грн., в той час як з виписки про рух коштів вбачається, що сплачено було лише 7000 грн., 29 березня 2022 року. Не знайшли свого підтвердження факт сплати боржником аліментів у травні 2022 року в розмірі 15000 грн.

При цьому ОСОБА_1 зазначено, що недоотримана сума аліментів становить 66 731,01 грн.

Скаржником зазначено, що державним виконавцем допущено грубе порушення норм чинного законодавства під час здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.09.2023 справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності.

У судове засідання представник державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без його участі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників, що не прибули в судове засідання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

При перевірці відповідності рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС при вчиненні виконавчих дій суди повинні керуватися нормами, які були чинними саме на час вчинення таких рішень, дій чи бездіяльності. Необхідно враховувати, що рішення про прийняття виконавчих документів і відкриття виконавчого провадження є одномоментною дією, яка підтверджується відповідним процесуальним актом і не є триваючою у часі.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №707/28/17-ц.

На спірні правовідносини поширюється Закон України «Про виконавче провадження» від 19.01.2019 року №1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Судом встановлено, що на виконанні у Кагарлицькому відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області знаходиться судовий наказ по справі №367/269/19 (провадження №2-н/367/123/2019), виданий 27 лютого 2019 року Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 14.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

03 серпня 2023 року головним державним виконавцем Литвин Я.В. складено довідку-розрахунок про стан заборгованості по аліментах, за якою станом на 31.07.2023 заборгованість у ОСОБА_2 відсутня. Переплата складає 2100,71 грн. Також зазначено, що згідно заяви ОСОБА_1 кошти у розмірі 23 500 грн., які перераховувалися поштовим переказом у березні 2023 року нею не отримано та згідно довідок АТ «Укрпошта» повернуто ОСОБА_2 . Сума боргу нарахована відповідно до середньомісячної заробітної платив Обухівському районі.

Обґрунтовуючи доводи скарги, ОСОБА_1 зазначено, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, стало відомо, що ОСОБА_2 не працевлаштований, також під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів державним виконавцем не було встановлено жодне джерело доходів, при цьому вказані державним виконавцем суми для обрахунку розміру заборгованості не дорівнюють 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який є гранично визначеною законодавцем межею аліментів, які повинні бути сплачені боржником обов`язково. Окрім цього, зазначає, що при складання довідки розрахунку заборгованості по аліментах, державний виконавець проігнорувала положення ст.195 СК України.

Виходячи з положень Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем, з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України, положеннями частини другої якої визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з ч.2 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна

З наданої заявником роздруківок щодо заробітної плати по регіонах за місяць у 2019-2022 роках встановлено, що середньомісячна зарплата штатних працівників по Київській області становила 15 152,00 грн.

Враховуючи, що відсутні будь-які відомості щодо місця роботи ОСОБА_2 та розміру його доходів, державний виконавець при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів мав виходити з розміру середньомісячної заробітної плати працівника по Київській області.

Тобто, заборгованість зі сплати аліментів заявника за період з14.01.2019 по липень 2023 розраховано неправильно виходячи з того, що неправильно зазначена середня заробітна плата працівника для Київської області у відповідний період.

Щодо врахування державним виконавцем сум в рахунок сплати боржником аліментів, суд виходить з наступного.

Так, згідно наведеної державним виконавцем довідки-розрахунку заборгованості, вбачається, що 12.03.2020 ОСОБА_2 сплачено 1500 грн., у квітні 2020 сплачено 1500 грн.

Заперечуючи проти зарахування цих коштів як аліментних платежів, стягувачка ОСОБА_2 вказала, що у травні 2020 року ОСОБА_2 було сплачено 3000,00 грн. в рахунок сплати аліментів, в той час як в довідці розрахунку вказано, що сплачено лише 1500 грн., також боржником було сплачено 1500 грн., а рахунок сплати аліментів в липні 2020 року, а саме 14 липня 2020, однак вказана сума теж не відображена в розрахунок заборгованості.

При цьому з долучених до матеріалів скарги виписки про рух коштів з АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 за період з 01.01.2019-14.08.2023, боржником було сплачено 1800 грн. 14 січня 2021, 1800 грн. 11 лютого 2021 року та 1800,00 грн.12 березня 2021 року, в березні 2022 7000,00 грн., однак державним виконавцем в довідці розрахунку зазначено, що в січні 2021 сплачено аліменти в розмірі 1000,00 грн., в лютому 2021 в розмірі 9500,00 грн., в березні 2021 року в розмірі 4000,00 грн., в березні 2022 року 14 000,00 грн., а тому розрахунок заборгованості має суттєві розбіжності.

З урахуванням вказаного, суд вважає обґрунтованими твердження скаржника про недостовірність оскаржуваної довідки розрахунку заборгованості, а тому вона підлягають скасуванню з зобов`язанням державного виконавця здійснити перерахунки заборгованості боржника.

У п. 20 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Литвин Яни Вікторівни на бездіяльність державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 353, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Литвин Яни Вікторівни на бездіяльність державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яни Вікторівни щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 58926792.

Визнати незаконним та скасувати довідку-розрахунок про стан заборгованості по аліментах зі сплати аліментів від 03 серпня 2023 року, що складений головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яною Вікторівною в межах виконавчого провадження № 58926792.

Зобов?язати головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Яну Вікторівну провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 58926792, виходячи із середньої заробітної плати працівника для Київської області відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.М. Третяк