Справа № 331/7746/23
Провадження № 4-с/331/5/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Пекній Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», на бездіяльність посадових осіб державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з усього майна, яке належить боржнику,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2023 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , яку було уточнено 01 лютого 2024 року, шляхом надання уточненої скарги (а.с.68-70), на бездіяльність посадових осіб державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з усього майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 , накладений у виконавчих провадженнях № 29766482, № 37342236.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що у вересні 2022 року боржник звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартанової О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого брата.

Постановою нотаріуса № 431/02-31 від 13.12.2022 року боржнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском терміну для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.04.2023 року позовну заяву задоволено. Встановлено ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її брата, з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Після набрання судовим рішенням законної сили, скаржнику було повідомлено нотаріусом, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим через наявність виконавчих проваджень в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, а саме:

виконавче провадження № 29766482 з примусового виконання виконавчого листа № 2-31/2011, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 21.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми заборгованості за Рамковою угодою, яка складається з боргу по капіталу - 4151878,40 грн., боргу по процентам в сумі - 613455,85 грн., боргу по процентам за фактичне користування простроченим капіталом - 93295,77 грн., боргу по пені - 2037361, 22 грн.;

виконавче провадження № 37342236 з примусового виконання виконавчого листа № 2-31/2011, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 21.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суму заборгованості за Рамковою угодою, яка складається з боргу по капіталу - 4151878,40 грн., боргу по процентам в сумі - 613455,85 грн., боргу по процентам за фактичне користування простроченим капіталом - 93295,77 грн., боргу по пені - 2037361,22 грн.

В рамках вищевказаних виконавчих проваджень було накладено арешт на все майно боржника та заборонено здійснювати відчуження майна боржника.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 22.11.2023 року, описане та арештоване майно реалізовано Запорізькою філією ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на підставі договору про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 05/303/12/А та № 05/304/12/А від 21.11.2012 року. Платіжним дорученням № 1377 від 21.12.2012 року перераховано кошти від реалізації іпотечного майна в сумі 1002214,04 грн. Таким чином, вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» від реалізації задоволено частково у сумі 1002214,04 грн.

Відповідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, «ВП спецрозділ», постановою державного виконавця від 11.03.2013 року у виконавчому провадженні № 29766482 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 8) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (коштів від реалізації недостатньо для задоволення вимог). Виконавче провадження завершено.

Згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит № 37178-7-26-1 від 23.08.2023 року, постановою державного виконавця від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні 37342236 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 7) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Виконавче провадження завершено.

Заявник стверджує, що в порушення вимог статі 28 Закону України «Про виконавче провадження», на її адресу не направлено рекомендованим листом та відповідно не отримано постанову державного виконавця від 29.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

11 жовтня 2023 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) боржником ОСОБА_1 направлена заява про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно боржника. Відповідь так і не була отримана.

Так, за повідомленням заступника начальника Управління начальника відділу Половнікова Р. № 37178-7-26.1 від 23.08.2023 року, термін зберігання матеріалів виконавчого провадження № 37342236 минув, матеріали виконавчого провадження знищено у січні 2020 року.

Заявник ОСОБА_1 , зважаючи на те, що виконавчі провадження завершено, стягувач не звертався повторно до виконавчої служби, тобто з боку стягувача відсутні майнові претензії, а наявність протягом тривалого часу (одинадцять років) не скасованих арештів та заборон на відчуження майна боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, звернулася до суду з даною скаргою.

Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 14.08.2023 року у справі № 927/322/14; від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11, норми матеріального та процесуального права, заявник просить суд:

визнати протиправною бездіяльність посадових осіб державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з усього майна, яке належить боржнику;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 , накладений у виконавчих провадженнях № 29766482, № 37342236;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали виконавчого провадження (а.с.16).

05 грудня 2023 року заступником начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Половніковим Р.С. подано до канцелярії суду відзив на скаргу № 64476-26.1 від 04.12.2023 року, в якому зазначено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав, наявний запис № 668578 про накладення Відділом арешту на нерухоме майно боржника 15.04.2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.04.2013 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 37342236. При цьому, заперечує проти задоволення скарги з підстав викладених у відзиві (а.с.22-26).

23 лютого 2024 року до канцелярії суду надійшла заява представника стягувача - Акціонерного товариства «Прокредит Банк» Бенедюка С.С. про розгляд справи без участі стягувача, в якій також зазначено, що у ОСОБА_1 продовжує обліковуватися значна заборгованість перед АТ «ПроКредит Банк». ОСОБА_1 не вчиняє будь-яких заходів для врегулювання заборгованості перед Банком. На думку представника стягувача, відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим представник стягувача погоджується з доводами відзиву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.81-84).

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Салімонов Р.Є., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1136712 від 05.12.2023 року (а.с.52) не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, до канцелярії суду від представника скаржника ОСОБА_2 , надійшла заява, в якій представник скаржника просить суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності скаржника ОСОБА_1 (а.с.92).

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Половніков Р.С. у судове засідання також не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку. Між тим, до канцелярії суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій останній просить суд розглянути справу за його відсутності, заперечує проти задоволення поданої скарги (а.с.93).

Представник стягувача - Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку. Між тим, до канцелярії суду від представника Акціонерного товариства «Прокредитбанк» надійшла заява, в якій останній просить справу розглянути за відсутності представника стягувача, заперечує проти задоволення поданої скарги та підтримує позицію Відділу примусового виконання рішень, викладену у відзиві (а.с.81-82).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги разом з додатками, заперечення державного виконавця, які містяться у відзиві на скаргу, дослідивши матеріали виконавчого провадження у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, «ВП спецрозділ», на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження № 29766482 з примусового виконання виконавчого листа № 2-31/2011 від 21.10.2011 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми заборгованості за Рамковою угодою, яка складається з боргу по капіталу 4151878,40 грн., боргу по процентам в сумі 613455,85 грн., боргу по процентам за фактичне користування простроченим капіталом 93295,77 грн., боргу по пені 2037361,22 грн. (а.с.27-29).

Постановою державного виконавця від 10.11.2011 року відкрито виконавче провадження № 29766482 з примусового виконання виконавчого листа № 2-31/2011, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 21.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми заборгованості за Рамковою угодою, яка складається з боргу по капіталу - 4151878,40 грн., боргу по процентам в сумі - 613455,85 грн., боргу по процентам за фактичне користування простроченим капіталом - 93295,77 грн., боргу по пені - 2037361, 22 грн. (а.с.4).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 11.03.2013 року у виконавчому провадженні № 29766482 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 8) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (коштів від реалізації недостатньо для задоволення вимог). Виконавче провадження завершено (а.с.5-6, 27-29).

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, «ВП спецрозділ», на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебувало також виконавче провадження № 37342236 з примусового виконання виконавчого листа № 2-31/2011 від 21.10.2011 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» суми заборгованості за Рамковою угодою, яка складається з боргу по капіталу 4151878,40 грн., боргу по процентам в сумі 613455,85 грн., боргу по процентам за фактичне користування простроченим капіталом 93295,77 грн., боргу по пені 2037361,22 грн. (а.с.33-38).

Постановою державного виконавця від 05.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37342236 (а.с.34).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 05 квітня 2013 року у виконавчому провадженні № 37342236 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 356539528 від 30.11.2023 року, № 362753255 від 22.01.2024 року (а.с.30, 71-72).

Постановою державного виконавця від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 37342236 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 7) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Виконавче провадження завершено (а.с.33-38).

Згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит № 37178-7-26-1 від 23.08.2023 року, постановою державного виконавця від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 37342236 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 7) ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Термін зберігання матеріалів виконавчого провадження № 37342236 минув, матеріали виконавчого провадження знищено у січні 2020 року (а.с.11).

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено. Встановлено ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її брата, з моменту набрання законної сили рішенням суду (а.с.9-10).

11 жовтня 2023 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) боржником ОСОБА_1 направлена заява про зняття арешту, накладеного на майно боржника (а.с.12, 39-40).

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 51472-7-26.1 від 19.10.2023 року заявник було роз`яснено про відсутність підстав для зняття арешту з майна та надано реквізити Відділу і вказано загальну суму до сплати з метою подальшого зняття арешту з майна (а.с.41-43). Зазначений вище лист було направлено на адресу боржника, яка була зазначена у заяві (а.с.44). Проте лист було повернуто відправнику, у зв`язку з відсутності адресата за вказаною адресою (а.с.49-50).

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

За положеннями пункту 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням; при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд акцентує увагу, на тому, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (понад 11 років) нескасованих арештів на майно боржника, за умови відсутності (завершення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що не зняття Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях саме за обставинами цієї справи є неправомірною бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а порушене право заявника ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Відділу примусового виконання рішень зняти арешт з майна боржника та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 261, 353, 447 - 451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), накладений у виконавчих провадженнях № 29766482, № 37342236.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун