Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 Справа №607/10765/24 Провадження №2-о/607/387/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у належному йому правовстановлюючому документі, а саме, трудовій книжці невірно вказано його прізвище та замість вірного « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Дана обставина перешкоджає заявнику для оформлення його права на пенсійне забезпечення.

З підстав, наведених у заяві, заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме, трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 26.07.1988.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, однак подала відзив, в якому вказала, що заявником не надано доказів належності йому трудової книжки, яка є основним документом про трудову діяльність працівника. Оскільки встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію, вважає, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено, що 04 березня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою вх. № 2566 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням ГУ ПФУ заявнику було відмовлено у призначенні пенсії з підстави не зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності згідно з даними трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 26.07.1988, заявника, оскільки прізвище в російському варіанті не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 по паспорту громадянина України, Волишин по Трудовій книжці).

Додатково в Рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії № 86 від 11.03.2024 звернено увагу на те, що в паспорті заявника МС 104975 вид. 15.08.1996 міститься наявне виправлення року народження заявника.

Прізвище заявника « ОСОБА_2 » підтверджується: паспортом громадянина України; карткою фізичної особи - платника податків; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_3 ); військовим квитком (серія НОМЕР_4 ); дипломом (серія НОМЕР_5 ); свідоцтвом про шлюб (серія НОМЕР_6 ).

Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 26.07.1988, наявні записи (по хронології): 13.06.1986 р.-16.06.1988 р. - служба в Армії; 26.07.1988 р.- 02.09.1988 р. - Тернопільський пивзавод; 01.02.1989 р.-16.02.1989р. - ливарно-механічний цех; 12.05.1989 р,- 21.05.1990 р. - ливарно-механічний цех; 28.05.1990 р.- 01.11.1990 р. - кооператив Фасад (маляр-штукатур); 01.11.1991 р.-15.04.1992 р. - МП «Пепект»; 16.04.1992 р.-19.03.1993 р. - Тернопільський кооператив «Супутник»; 20.03.1993 р.-11.02.1994 р. - МП «Січ»; 01.12.1996 р.-20.06.1998 р. - ПНП -«Вікторель»; 12.02.1994 р.-20.06.1998 р. - ПМП «ВІКТАРОЛЬ».

Згідно довідка вих. № 2 від 22.04.2024, видана Головою Кооперативу Супутник, вбачається, що ОСОБА_1 з 16.04.1992 року по 19.03.1993 року дійсно працював в Кооперативі Супутник () робочим та Довідка про заробітню плату для обчислення пенсії.

Відповідно до довідки вих. № 2 від 22.04.2024, видана директором МП Січ, вбачається, що ОСОБА_1 з 20.03.1993 року по 11.02.1994 року дійсно працював в МП Січ () робочим будівельної бригади та Довідка про заробітню плату для обчислення пенсії.

Заявник як на підставі наведених вище обставин, просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме, трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 26.07.1988, у зв`язку із невірним написанням його прізвища в даній трудовій книжці, а тому, дана обставина перешкоджає заявнику для оформлення його права на пенсійне забезпечення.

Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику є необхідність для оформлення його права на пенсійне забезпечення.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні прізвища заявника у трудовій книжці, яке не збігається з його прізвищем, зазначеним у його паспорті, що унеможливлює здійснення права заявника для оформлення його права на пенсійне забезпечення, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючого документа заявнику підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 263-265, 293, 352, 354, 315, 316, 318, 319 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме, трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 26 липня 1988 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання місце проживання АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14035769, місцезнаходження Майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 червня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко