ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Суми

Справа №591/1024/20

Номер провадження 22-ц/816/819/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 21 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за борговими розписками у розмірі 107170 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 травня 2016 року позивач згідно боргової розписки надавав відповідачу у тимчасове користування 66670 грн зі строком повернення до 01 квітня 2017 року. Борговою розпискою від 03 липня 2017 року відповідач отримав 29500 грн до 31 листопада 2017 року. Борговою розпискою від 02 грудня 2017 року відповідач отримав 4000 грн до 20 грудня 2017 року. Борговою розпискою від 07 грудня 2017 року відповідач отримав 7000 грн до 30 червня 2018 року. У зазначені в розписках строки відповідач кошти не повернув, а загальна сума боргу склала 107170 грн. Впродовж 2018 року позивач в усній формі просив повернути борг, проте відповідач кошти не повернув.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 борг за договором позики на користь ОСОБА_4 35723,33 грн, на користь ОСОБА_3 35723,33 грн та на користь ОСОБА_2 35723,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 357 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14250 грн.

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 14 травня 2018 року борг за розписками був повернутий позивачу, про що видано відповідну розписку, якій суд першої інстанції жодної оцінки не надав. Крім того, вказує, що оригінали боргових розписок йому не пред`являлись.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Іванов О.О. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що відповідачем не надано суду оригінал розписки про повернення боргу у повному обсязі. Крім того, звертає увагу на те, що під час розгляду справи відповідач взагалі заперечував проти отримання коштів, тобто поведінка відповідача є суперечливою.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доповнення до апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що борговою розпискою від 16 травня 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 у тимчасове користування 66670 грн строком повернення до 01 квітня 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув.

Борговою розпискою від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 у тимчасове користування 29500 грн строком повернення до 31 листопада 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув.

Борговою розпискою від 02 грудня 2017 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 у тимчасове користування 4000 грн строком повернення до 20 грудня 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув.

Борговою розпискою від 07 грудня 2017 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 у тимчасове користування 7000 грн строком повернення до 30 червня 2018 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув.

Загальна сума грошових коштів, що отримана відповідачем за борговими розписками склала 107170 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 помер.

Правонаступниками позивача є його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , яких суд першої інстанції залучив до участі у справі.

Інших обставин суд першої інстанції при розгляді справи не встановлював, а вирішуючи спір мотивів задоволення позову не навів, що є грубим порушенням вимог ст. 264, ч. 4 ст. 265 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з рішенням суду про задоволення позову з наступних підстав.

Виходячи з вимог ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем за життя та відповідачем були укладені договори позики шляхом складення розписок на загальну суму 107170 грн, строк повернення яких за кожною розпискою відповідачем порушено.

Водночас, 14 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склали розписку, якою засвідчили власними підписами факт отримання у борг позичальником всього 107170 грн за розписками від 16 травня 2016 року на суму 66670 грн, від 03 липня 2017 року на суму 29500 грн, від 02 грудня 2017 року на суму 4000 грн та від 07 грудня 2017 року на суму 7000 грн, а також факт повного розрахунку позичальником за борговими розписками на суму 107170 грн (т. 2 а.с. 15).

Проте, зазначеному письмовому доказу, оригінал якого міститься в матеріалах справи, суд першої інстанції оцінки не надав, хоча і зазначив у рішенні про те, що у відзиві на позовну заяву від 13 березня 2020 року відповідач ОСОБА_5 вказав про повернення боргу ОСОБА_1 в повному обсязі 14 травня 2018 року, про що було складено відповідну розписку, особисто підписану ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що розпискою від 14 травня 2018 року підтверджено повний розрахунок за борговими розписками на загальну суму 107170 грн, тобто борг відповідачем повністю сплачено і законні підстави для задоволення позову відсутні.

Сторона позивача під час розгляду справи заперечень проти розписки від 14 травня 2018 року про повне погашення боргу не висловлювала, відповідь на відзив на позовну заяву ОСОБА_5 , до якого додано копію вказаної розписки (т. 1 а.с. 26, 28), а згодом суду надано її оригінал (т. 2 а.с. 15), до місцевого суду не подано, тобто жодних заперечень з приводу письмового доказу, яким підтверджується повне погашення боргу позивач, а згодом його правонаступники та їх представник не висловили.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_5 довів суду, що борг перед позивачем за складеними борговими розписками було повністю погашено 14 травня 2018 року.

Доводи представника ОСОБА_3 адвоката Іванова О.О. про суперечливу поведінку відповідача, яка виявилась спочатку у твердженні про повернення боргу, а потім у твердженні про те, що у борг він взагалі коштів не отримував і розписки не складав колегія суддів до уваги не приймає.

Так, у відзиві на позовну заяву від 13 березня 2020 року ОСОБА_5 зазначив про повне погашення боргу, що підтверджується розпискою від 14 травня 2018 року. Доводи відзиву на позовну заяву від 30 листопада 2020 року, який поданий суду представником ОСОБА_5 адвокатом Стадником С.В., зводяться до того, що договори позики не укладені, оскільки позивачем не доведено передачу коштів відповідачу, а самі розписки не містять зобов`язання про повернення коштів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що заявою від 14 червня 2021 року ОСОБА_5 повідомив місцевий суд про відмову від послуг адвоката Стадника С.В. через неналежне виконання ним свої обов`язків, а саме: через неявку у судові засідання, змушування відповідача надавати неправдиві пояснення у справі (т. 1 а.с. 148-149), у зв`язку з чим 09 червня 2021 року була подана відповідна заява до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (т. 1 а.с. 150), а 10 червня 2021 року була подана заява-скарга до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на адвоката Стадника С.В. (т. 1 а.с. 151-152) і того ж дня надання відповідної допомоги відповідачу було припинено (т. 1 а.с. 153, 154).

При цьому позиція відповідача ОСОБА_5 щодо повернення боргу позивачу у повному обсязі впродовж розгляду справи не змінювалась, а тому колегія суддів апеляційного суду сприймає позицію адвоката Стадника С.В., викладену у відзиві на позовну заяву, критично.

Відтак, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 1 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає тому з позивачів у дольовому порядку на користь відповідача підлягає компенсації 1607,55 грн судового збору за подання апеляційної скарги, тобто по 535,85 грн з кожного позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу і доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за борговими розписками у сумі 107170 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з кожного на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) по 535 грн 85 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов