Справа № 515/1779/23
Провадження № 2/513/275/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства,

У С Т А Н О В И В:

в жовтні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням заяви від 02 квітня 2024 року (а.с. 55-59) просить:

виключити відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 118 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м,Одеса) внести зміни до актового запису № 118 від 23 січня 2020 року: в розділі "Відомості про дитину" прізвище дитини змінити з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", по батькові з " ОСОБА_7 " змінити на " ОСОБА_8 "; в графі "Відомості про батька" прізвище, власне ім`я, по батькові зазначити: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: Україна; місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , який видано 21 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області.

виключити відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 119 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м,Одеса) внести зміни до актового запису № 119 від 23 січня 2020 року: в розділі "Відомості про дитину" прізвище дитини змінити з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", по батькові з " ОСОБА_7 " змінити на " ОСОБА_8 "; в графі "Відомості про батька" прізвище, власне ім`я, по батькові зазначити: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: Україна; місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , який видано 21 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка ОСОБА_1 з 03 листопада 2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шлюбні відносини подружжя фактично припинило до розірвання шлюбу і позивачка почала проживала з іншим чоловіком ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачка народила двох дітей близнюків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено актові записі № 118, 119.

Оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 народилися під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження дітей він був вказаний як батько.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 08 грудня 2021 року по справі № 502/927/21 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 251 від 30.06.2023 року, ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з ймовірністю 99,9999%.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, вирішено питання про витребування доказів (а.с. 28).

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.12.2023 цивільну справу в порядку ч.4 ст.31 ЦПК України передано на розгляд до Саратського районного суду Одеської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2024 року головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання (а.с.42).

Підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті ухвалою суду від 11 квітня 2024 року (а.с. 81).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Демидов А.О., належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду не з`явились. Від представника позивачки надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за їх відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився. 21 травня 2024 року від нього надійшла заява, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукашевою Н.А. за реєстровим номером 234, в якій він просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що він визнає себе біологічним батьком дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , не заперечує проти задоволення позову та подає заяву про визнання позову (а.с.92).

Відповідач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву.

Представник третьої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якого належним чином повідомили про розгляд справи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.106).

Дослідивши докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 ст. 18 СК України встановлено, що суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З 03 листопада 2007 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 народила синів ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , батьком яких записаний ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та 622865 відповідно, видані 23 січня 2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.11, 12).

Згідно з копією актового запису про народження № 118 від 23 січня 2020 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було зареєстроване народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У розділі "Відомості про батька" зазначено: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава запису відомостей про батька: актовий запис про шлюб № 747 від 03.11.2007 року (а.с. 88).

Згідно з копією актового запису про народження № 119 від 23 січня 2020 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було зареєстроване народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У розділі "Відомості про батька" зазначено: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстава запису відомостей про батька: актовий запис про шлюб № 747 від 03.11.2007 року (а.с. 89).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 08 грудня 2021 року шлюб, зареєстрований 03 листопада 2007 року, актовий запис № 747 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішення набрало законної сили 11 січня 2022 року (а.с.13-14).

Відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 , виданого 21 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

За частинами 1, 2, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 50 СК України, чоловік має право на батьківство.

За статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із статтею 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Частинами 1, 2 статті 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Для правильного застосування частини другої статті 129 СК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про своє батьківство, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про своє батьківство.

За частиною 1 статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частинами 2- 4 ст. 267 ЦПК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено судом та визнається сторонами, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають разом з 2018 року.

Згідно висновку експерта № 251 від 30.06.2023 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що:

громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з імовірністю 99,9999%;

громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з імовірністю 99,9999% (а.с.82-89).

Оцінюючи зазначений висновок експерта суд вважає його належним, допустимим та таким, що узгоджується з іншими доказами по справі. При цьому суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ (Калачова проти Російської Федерації, Kalacheva v. Russia, N 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

19 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі "М. Т. проти України" ("M.T. v. Ukraine", заява № 950/17), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі "Каутзор проти Німеччини" ("Kautzor v. Germany", заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі "Аренс проти Німеччини" ("Ahrens v. Germany", заява № 45071/09, § 74)).

ЄСПЛ встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи (див. рішення ЄСПЛ від 18 травня 2006 року у справі "Ружанські проти Польщі" ("Rozanski v. Poland", заява № 55339/00, § 78).

Стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька (див. рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2013 року у справі "Кріштіан Барнабас Тот проти Угорщини" ("Krasztian Barnabas Tot v. Hungary", заява № 48494/06, § 33-38)) (§ 24 Рішення).

ЄСПЛ констатував, що порушення Конвенції допустили саме суди, які переглядали рішення суду першої інстанції. Останній проаналізував доводи позивача щодо поважності причин пропуску позовної давності та дійшов висновку про обґрунтованість відповідних доводів позивача. Натомість апеляційний суд, з яким погодився суд касаційний, не спростував висновки суду першої інстанції, але відмовив у задоволенні позову, вважаючи, що позивач пропустив позовну давність, не навів будь-які альтернативні підстави, які би пояснили його рішення, не з`ясував фактичні стосунки дитини з ймовірним біологічним батьком, законним батьком і вітчимом, а також не вирішив питання про відповідність найкращим інтересам дитини поновлення позивачеві позовної давності та розгляду позову. А тому не забезпечив баланс між інтересами дитини та батька щодо встановлення його батьківства (§ 25-26 Рішення).

Оцінюючи дотримання балансу між інтересами відповідача ОСОБА_2 , який є біологічним батьком, відповідача ОСОБА_3 , записаного батьком та інтересами дітей, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували тісний емоційний зв`язок відповідача ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як і докази того, що відповідач ОСОБА_3 піклується про дітей, спілкується з дітьми, цікавиться долею дітей, бере будь-яку участь у житті, вихованні та утриманні дітей. Відповідач в судові засідання за викликами суду не з`являвся, відзиву та жодних доказів суду не надав. Відповідач ОСОБА_2 як біологічний батько має право брати участь у житті, вихованні та утриманні дітей. Права відповідача ОСОБА_2 на батьківство не можуть бути захищені у іншій спосіб, без визнання його батьком дітей з внесенням відповідних змін до актових записів про народження.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства - задовольнити.

Виключити відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 118 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, Одеська область, Україна.

Зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м,Одеса) внести до актового запису № 118 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні зміни: в розділі "Відомості про дитину" прізвище дитини змінити з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", по батькові з " ОСОБА_7 " змінити на " ОСОБА_8 "; в графі "Відомості про батька" прізвище, власне ім`я, по батькові зазначити: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: Україна; місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , який видано 21 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області.

Виключити відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 119 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, батьком ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, Одеська область, Україна.

Зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м,Одеса) внести до актового запису № 119 від 23 січня 2020 року, який складено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні зміни: в розділі "Відомості про дитину" прізвище дитини змінити з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", по батькові з " ОСОБА_7 " змінити на " ОСОБА_8 "; в графі "Відомості про батька" прізвище, власне ім`я, по батькові зазначити: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: Україна; місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , який видано 21 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 липня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , який видано 19 грудня 2007 року Шевченківським ВМ Приморського РВ ГУ МВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивачки: адвокат Демидов Андрій Олександрович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003321, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 20 червня 2018 року за № 11, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 21 лютого 1997 року, РНОКПП НОМЕР_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 65101, м.Одеса, вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, 5, .

Представник третьої особи: Браткевич Оксана Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: 65101, м.Одеса, вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, 5.

Суддя А. І. Бучацька