Справа № 740/1912/24
Провадження № 2/740/772/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданим представником адвокатом Середою Дмитром Анатолійовичем, до Талалаївської сільської громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

установив:

У березні 2024 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частки кожній.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. За життя мати позивачів склала заповіт, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, а ОСОБА_2 відмовилася від прийняття на користь сестри. 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриці С. В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відповідно до довідки, виданої Безуглівським старостинським округом № 1 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, від 11 вересня 2023 року № 231/03-29 у зазначеному вище будинковолодінні станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_4 дочка голови колгоспного двору, а тому видача свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок призведе до порушення прав членів колгоспного двору, які були зареєстровані в ньому. Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, однак позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вказаного будинку, а позивачка ОСОБА_2 позбавлена в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на свою 1/2 частку вказаного будинку, тому за захистом своїх прав позивачі змушені звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01 травня 2024 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 14 червня 2024 року 09-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачок адвокат Середа Д. А. подав до суду заяву про розгляд справи без участі його та позивачів, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник відповідача секретар Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Ганна Ярмоленко подала до суду клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності представника ради та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 03.12.1987, виданим Виконавчим комітетом Ніжинської районної Ради народних депутатів, а також довідкою КП «Ніжинське МБТІ» № 00996 від 20.06.2023, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 (а. с. 23, 24).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , в якому матір`ю ОСОБА_5 зазначена ОСОБА_6 (а. с. 8). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на шлюбне « ОСОБА_7 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а. с. 12). ОСОБА_5 змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_3 (а. с. 13). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а. с. 14).

Мати позивачок ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а. с. 7).

Відповідно до довідки від 11.09.2023 № 231/03-29, виданої сільським головою Безуглівського старостинського округу № 1 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області ОСОБА_11 , станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_3 голова колгоспного двору, ОСОБА_9 дочка (а. с. 22).

З копії спадкової справи № 72/2022, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після її смерті, ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини.

ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а саме на: земельну ділянку площею 0,788 га з кадастровим номером :08:001:1120; земельну ділянку площею 2,7324 га з кадастровим номером :08:001:0110; недоотриману пенсію в сумі 3649,13 грн (а. с. 17-19).

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриці С. В. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на вказане будинковолодіння призведе до порушення прав членів колгоспного двору, які були зареєстровані в ньому, а тому правовстановлюючий документ підлягає заміні з визначенням всіх співвласників та їх часток на вищевказаний будинок (а. с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, установлено, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не втратили права на вказане будинковолодіння, їхні частки є рівними по 1/2.

Як убачається з наданої на запит суду копії спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_3 , спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_1 , а інші спадкоємці відмовилися від спадщини.

Таким чином, установлено, що ОСОБА_1 є власницею 1/2 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 1/2 частки указаного будинку як колишній член колгоспного двору.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачками права власності на частки в зазначеному будинковолодінні, як за колишнім членом колгоспного двору та в порядку спадкування. При цьому зі справи не вбачається, що в такому разі будуть порушені права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 247, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданий представником адвокатом Середою Дмитром Анатолійовичем, до Талалаївської сільської громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко