Справа № 308/4194/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

18 червня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді - Крегул М.М., за участю секретаря судових засідань Микуланинець О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 14.09.1985 року між ним та відповідачем було укладено шлюб (факт укладення шлюбу між Позивачем та Відповідачем, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 ), відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області обліковий запис №676. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Між позивачем та відповідачем припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини та на момент пред`явлення позову вони проживають окремо більше десяти років.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак , його представник адвокат Бучак Д.. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно , причини неявки в суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі наведеного вище, суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 14.09.1985 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 ( до шлюбу прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області обліковий запис №676. Як стверджує позивач та встановлено судом з долучених позивачем документів , неповнолітніх дітей у подружжя немає.

Шлюбні відносини між сторонами припинено давно та понад десяти років разом подружжя не проживає, позивач ОСОБА_1 бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачкою , про що свідчить зміст позовної заяви.

Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.

Наведене вище, дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін .

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Ст.88 ч.3. ЦПК визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112, 113, 180, 182, 183, 184, 185,СК України, ст. ст.10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265,352,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу-задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.09.1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області обліковий запис №676, виданий повторно 27.02.2024 року , між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог судовий збір у розмірі 1211,20 грн (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код суду не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача : ОСОБА_6 , адресеа : АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул