Справа № 473/448/24 Головуюча у 1-й інстанції Лузан Л. В.
Провадження № 22ц/812/946/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 липня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

подану від її імені адвокаткою Врадій Лілією Миколаївною,

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Лузан Л. В. у місті Вознесенську Миколаївської області о 11 год. 29 хв. зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

(далі - АТ «ПУМБ»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 110 901 грн 08 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, та комісії, що виникла в період користування позичальницею кредитними коштами, наданими банком.

В обґрунтування позову банк зазначав, що позичальницею ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року укладено кредитний договір № 110628163 на суму 101 203 грн 33 коп. шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою отримання банківських послуг та відкриття рахунку, а також оформлення платіжної картки.

Між тим, в порушення умов договору кредитування позичальниця не погашала у визначені строки суму основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому у банка виникло право вимагати повернення основного боргу та процентів за користування кредитом з урахуванням комісії.

У відзиві на позовну заяву відповідачка, діючи через свою представницю, вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позову, вказувала на неможливість дострокового стягнення всієї суми кредитної заборгованості, оскільки у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець повинен надіслати позичальнику вимогу про дострокове повернення, однак позивач не додав до позовної заяви доказів отримання відповідачкою письмової вимоги, а лише зазначив про її направлення, що підтверджується трекінгом листа, який повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання. За такого вважала можливим стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 1 грудня 2023 року в розмірі 39 353 грн 35 коп., з яких позичальницею сплачено 9 308 грн 42 коп., внаслідок чого заборгованість на її думку повинна становить 30 044 грн 93 коп.

Крім того, звертала увагу суду на недійсність положень умов укладеного договору щодо сплати нею комісії в якості щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, які вважала в цій частині нікчемним внаслідок наявного обмеження її прав порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування» та просила включити суми сплачено комісії до погашення нарахованих процентів та тіла кредит. За наведеного вважала наявною заборгованість лише за тілом кредиту в розмірі 29 922 грн 96 коп.

Посилалась на відповідну судову практику.

У відповіді на відзив позивач вважав доводи відзиву безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість за кредитом виникла внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань за договором, та наголошував на праві банку вимагати дострокового повернення кредитної заборгованості та сплати комісії відповідно до умов договору. Заперечував щодо включення банком платежів з комісії до тіла кредиту.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачка, від імені якої діє представниця, вважала доводи наведені банком необґрунтованими, виходячи із аргументів зазначених нею в відзиві на позовну заяву.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2024 року позов АТ «ПУМБ» задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 1 грудня 2023 року, в розмірі 27 112 грн 65 коп.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що укладений договір не містить умов щодо можливості дострокового повернення кредитної заборгованості, вважав наявними підстави для стягнення заборгованості лише станом на 1 грудня 2023 року з урахуванням здійснених платежів за комісією.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ», посилалась на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На думку позивача, ухвалюючи таке рішення суд не врахував, що одностороння відмова від виконання зобов`язань за договором або зміна його умов не допускається.

Вказував, що пунктом 5.2.9 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право бану на дострокове повернення всього споживчого кредиту, яке у нього виникло у зв`язку з невиконанням позичальницею своїх зобов`язань понад один місяць.

Вважав, що висновок суду про неотримання відповідачкою вимоги про дострокове повернення кредиту також є помилковим, оскільки направлення рекомендованого листа на дійсну адресу є достатнім для того, що б вважати повідомлення належним.

Посилався на відповідну судову практику.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка, від імені якої діє представниця, вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню з аргументів викладених у змісті відзиву на позовну заяву, та запереченнях на відповідь на відзив.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 24 травня та 1 липня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

При вирішенні справи судом встановлено, що 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту на підтвердження її інформування, як споживачки, про загальні умови кредитування, зокрема, умов з оплати щомісячних платежів, процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредитної заборгованості тощо (а.с.7).

Після отримання достатньої інформації про умови кредитування, в той же день, позичальницею ОСОБА_1 підписана заява № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою отримання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі «Рефінансування» з метою погашення заборгованості в розмірі 101 203 грн 33 коп. строком на 36 місяців зі сплатою 1,4% комісії та процентів в розмірі 0,01% річних, із зобов`язанням здійснювати повернення кредиту рівними ануїтетними платежами щомісяця в розмірі 4 228 грн 49 коп. до 17 числа кожного календарного місяця, строком до 17 жовтня 2025 року та з оплатою останнього платежу на суму 4 228 грн 21 коп.. Кредитні кошти за уповноваженням позичальниці перераховано на реквізити для погашення заборгованості, зазначені у пункті 10 цієї заяви (а.с.5-6).

Підписавши вказану заяву позичальниця беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, та цілком згодна щодо надання банку права на здійснення договірного списання з усіх відкритих в банку її рахунків. Окремого обумовлення права банка вимагати від позичальниці дострокового повернення всього споживчого кредиту або частини споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості, та висуванням відповідної вимоги про дострокове повернення, не узгоджено, зокрема, щодо виконання такої вимоги позичальницею в строк, не пізніше 30-ти днів з дня її отримання.

Отже, договір, укладений між сторонами складається з заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування від 17 жовтня 2022 року, в якому відповідачкою узгоджено такі суттєві умови кредитування, як розмір встановленого кредиту, строк кредитування, річна процентна ставка за користування кредитом, комісія тощо та публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка хоча не підписана особисто позичальницею, але узгоджена нею шляхом особистого підписання заяви на приєднання від 17 жовтня 2022 року з викладенням усіх суттєвих умов, за якими нею з банком досягнута згода, в тому числі надання згоди з умовами щодо здійснення банком договірного списання (а.с.5, 9зв-15).

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Тобто положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що банком за допомогою належних доказів доведені обставин, які підтверджують укладення з відповідачкою договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які нею підписані у заяві-приєднанні, зокрема, процентів, комісії та пені, та умов повернення кредитних коштів лише з можливістю договірного списання. Стосовно інших умов договору комплексного банківського обслуговування, в тому числі наслідків несвоєчасного виконання кредитних зобов`язань, позичальницею зазначено лише про ознайомлення з ними та їх розуміння.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

За змістом частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

За умовами договору кредитування, погодженими сторонами в підписаній ними заяві від 17 жовтня 2022 року, кредит позичальниці надано строком на 36 місяців, тобто до 17 жовтня 2025 року (а.с.5-6).

На виконання цих умов позичальницею ОСОБА_1 здійснена часткова сплата щомісячних ануїтетних платежів шляхом автоматичного погашення заборгованості у строк до 14 березня 2023 року (а.с.24зв-25).

За наведеного, враховуючи тривалий строк несплати позичальницею платежів за отриманим кредитом, банк скористався положеннями пункту 5.9.5 Публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування, та висунув відповідачці 1 грудня 2023 року вимогу про повернення строкової, простроченої заборгованості та усієї іншої частини кредиту у достроковому порядку (а.с.15зв-16). Для чого направив на її адресу рекомендованого листа (а.с.16зв-17).

Втім, зазначені положення Публічної пропозиції з позичальницею узгоджено не було, як і не отримано вимоги банку, у зв`язку з поверненням її поштою за закінченням терміну зберігання, внаслідок чого ОСОБА_1 дострокове повернення кредитних коштів у строк до 30-ти днів не здійснено (а.с.53-55).

Тому, з огляду на те, що положення Публічної пропозиції не вимагають від банка отримання відповідного підтвердження про обізнаність позичальника про пред`явлення до нього вимоги, як то зворотного повідомлення, а зобов`язують банківську установу лише до її висування, АТ «ПУМБ» 24 січня 2024 року пред`явив даний позов до суду, у якому вимагав стягнення з відповідачки не лише її боргу, а ще і залишок кредиту, в тій частині, що є несплаченою за строками кредитування. Тому просив суд про стягнення на його користь 110 901 грн 08 коп.

Проти таких підстав для дострокового стягнення суми, строк виконання якої ще не настав, відповідачка заперечила, та обґрунтувала це тим, що умови підписаною нею заяви не передбачають право банка на пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а сама вимога нею не отримана.

За таких підстав та враховуючи заперечення позичальниці в частині неотримання нею вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, а також положення Закону України «Про споживче кредитування» в частині дострокового виконання зобов`язання, суд першої інстанції обґрунтовано вважав їх такими, що банком не виконані, а на переконання колегії суддів, ці умови з дострокового повернення кредиту є такими, що не лише не передбачені умовами кредитування ОСОБА_1 , а ще нею і не узгоджені.

За такого підстави для дострокового повернення кредитних коштів, строк виконання яких ще не настав, відсутні. Внаслідок чого відсутні і підстави для скасування рішення суду в цій частині, яке є таким, що відповідає обставинам справи.

В той же час, на переконання колегії суддів, є усі підстави для скасування судового рішення в частині відмови у стягненні боргу з нарахування комісії, оскільки при визначенні підстав та порядку нарахування комісії, кредитодавець керувався виключно положеннями пунктів 1-1 та 4 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», за якими договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Такі витрати банком визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальницею, де нею взяті на себе обов`язки зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4% (а.с.5)

Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися.

Отже, колегією суддів встановлено, що умовами заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування нарахування та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджено з позичальницею шляхом підписання заяви з такими умовами кредитування, а тому платежі за комісією правомірно включені банком до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки.

За наведених обставин місцевим судом безпідставно відмовлено у стягненні 18 998 грн 99 коп. комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка погоджена з позичальницею, а її сплата передбачена як умовами кредитування, так і положеннями Закону України «Про споживче кредитування».

Виходячи із встановлених колегією суддів обставин, є усі підстави для скасування судового рішення в частині відмови у стягнення комісії з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення 18 998 грн 99 коп. комісії та зміні судового рішення в частині загальної суми в розмірі 46 111 грн 64 коп.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині стягнутих ним сум прострочених ануїтетних платежів колегія суддів не вбачає, оскільки за межами поданої апеляційної скарги таких доводів не наведено.

У відповідності до статті 141 ЦПК України є підстави для зміни судового рішення в частині стягнення судових витрат, за яким слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 1 007 грн 21 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 510 грн 82 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2024 року в частині відмови у стягнення комісії скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення вимог про стягнення комісії.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2024 року в частині стягнення загального розміру кредитної заборгованості змінити та викласти його в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою отримання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі «Рефінансування» № від 17 жовтня 2022 року 46 111 грн 64 коп. грн загальної суми боргу, яка утворилася станом на 1 грудня 2023 року та складається з: 27 112 грн 65 коп. заборгованості за кредитом та 18 998 грн 99 коп. заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 1 007 грн 21 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 510 грн 82 коп. судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Серебрякова

О. В. Локтіонова