Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7591/23
Номер провадження2/711/454/24
РІШЕННЯ
27 лютого 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого: судді Кондрацької Н.М.,
за участю секретарю судових засідань Мелещенко О.В.
за участю адвоката Міщенка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, -
До Придніпровського районного суду міста Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника. У позовній зачві позивач зазначає, що позивач, в особі ОСОБА_1 та Відповідач, в особі ОСОБА_2 , перебували в зареєстрованому шлюбі у період з 29 вересня 2007 року по 29 листопада 2019 року.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі N? 711/7005/19 шлюб між Сторонами було розірвано.

В період шлюбу між сторонами, Позивач отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та став на облік до Головного управління Державної податкової служби у м. Черкаси, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Зазначене підтверджується рішенням Черкаського окружного адміністративного суду по справі N? 580/6052/21 та в силу преюдиційності судових рішень не підлягає доказуванню.

За період з 2018 по 2020 роки (в період шлюбу між Сторонами) за Позивачем рахувалась заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 39398 грн. 74 коп., у зв?язку з чим контролюючим органом, в особі Головного управління ДПС у м. Черкаси 09.02.2020 винесено вимогу N?Ф-3343-50У, якою зобов?язано Позивача сплатити борг з ЄСВ.

На виконання зазначеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, Придніпровським відділом Держаної виконавчої служби у м. Черкаси винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешту коштів Позивача (АСВП N? 66398630 від 06.08.2021 року).

Позивачем оскаржувалось винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) до Черкаського окружного адміністративного суду. На період розгляду справи судом. виконавче провадження щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу було зупинено.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року по справі 580/6052/21 у задоволенні позовних вимог про скасування рішення відмовлено повністю.

Зазначене судове рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2022 року.

Суди встановили, що у Позивача наявний обов`язок щодо сплати Єдиного соціального внеску. як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Водночас, 03.04.2023 року Придніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Черкаси поновив виконавче провадження щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

27.07.2023 року Позивачем повністю виконано вимогу про сплату боргу (недоїмки), що підтверджується копією постанови Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Черкаси про закінчення виконавчого провадження.

В свою чергу Відповідач звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Позивача, треті особи: ТОВ «Сміла - 2017», ТОВ «Акваторія - Черкаси», ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус», АБ «Бодашко та партнери», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (справа N? 711/2195/20)

За результатом розгляду даної справи, заявлені вимоги задоволені частково та ухвалено «Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : автомобіль марки «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю109850грн. та автомобіль марки «Geely MK Cross», 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 136820грн. та здійснити їх розподіл в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 54925грн. компенсації за 1/2 частину легкового автомобіля марки «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 та 68 410 грн. компенсації за 1/2 частину легкового автомобіля марки Geely моделі МК - cross, модифікації 1.5L basik plus, кузов № НОМЕР_3 , 2014 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , а всього - 123 335грн., та визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Geely MK Cross», 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності:

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф. 468) з розміром статутного капіталу 131004,00 грн. (1/2 частина від якої складає 65502,00грн);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 39 146,08грн. (1/2 частина від якого складає по 19 573,04грн.);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 1000 грн., (1/2 частина від якої складає по 500грн.);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду АДВОКАТСЬКОГО БЮРО "БОДАШКО ТА ПАРТНЕРИ" ( , м. Черкаси, вул. Гагаріна, 39/1, в розмірі 1000 грн. (1/2 частина від якої складає по 500грн. );

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, (Леніна), 105 оф. 468) в сумі 65502,00грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, будинок 105, кімната 405) в розмірі 19 573,04грн;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 500грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду АДВОКАТСЬКОГО БЮРО "БОДАШКО ТА ПАРТНЕРИ" ( , м. Черкаси, вул. Гагаріна, 39/1) в розмірі 500грн., а всього 86 075,04грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф. 468) в розмірі 29107,12грн. (1/2 частина від якої складає по 14553,56грн.);

на 1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 403223,81грн. (1/2 частина від якої складає по 201611,90грн.);

на 1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТВО "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 3 531 626,01грн. (1/2 частина від якої складає по 1756 813грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф.468) в розмірі 14553,56грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 201611,90грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 1756 813грн., а всього - 1974691,69 грн.

Здійснити поділ двох-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,38кв.м, за яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 69/100 ідеальних часток у праві власності на цю квартиру та визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 ідеальної частки у праві власності на цю квартиру.

У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - визнати за ОСОБА_2 право одноосібної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,38кв.м, вартістю 810466,85 грн., припинити право власності ОСОБА_1 на 31/100 частини квартири, загальною площею 55,38кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним зменшенням на 251812,05грн. вартості зазначеної частки квартири, розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості спільного майна подружжя, визначивши остаточний розмір стягнення грошової компенсації з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості спільного майна подружжя в сумі 1846214,64грн.»

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.09.2023 року, вказане судове рішення залишено без змін.

При прийняті рішень суди взяли до уваги презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та визнали за Відповідачем право власності на загального масиву майна з одночасною сплатою компенсації з Позивача на користь Відповідача.

Зазначене майно, в тому числі і корпоративні права Товариств з обмеженою відповідальністю набувались Позивачем за доходи, які він отримував від адвокатської діяльності, оскільки іншого доходу Позивач в період шлюбу з Відповідачем не мав.

Враховуючи наведене, а також враховуючи, що судами здійснено розподіл майна подружжя без урахування пасивів та боргових зобов?язань іншого з подружжя, Позивач вважає за можливе захистити своє порушене право шляхом визнання боргу за вимогою ГУ ДПС у м. Черкаси спільним боргом колишнього подружжя та шляхом стягнення з Відповідача суми боргу в порядку зворотної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно. набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи зі змісту статей 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї.

Якщо наявність боргових зобов?язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов?язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї. враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N? 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб. розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім?ї, то цивільні права та обов?язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов?язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов?язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя.

Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов?язок, мас право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов?язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Позивач зазначає, що ним виконано зобов?язання пов?язане зі сплатою боргу за вимогою про сплату боргу (недоїмки), яка винесена ГУ ДПС у м. Черкаси за рахунок особистих коштів, набутих після розірвання шлюбу з Відповідачем, в той час як розподілене Придніпровським районний судом м. Черкаси майно було набуто в період шлюбу та за доходи Позивача, одержаних від здійснення адвокатської діяльності. У зв?язку з наведеним, Позивач вважає, що боргові зобов?язання, які виникли за вимогою про сплату боргу мають бути визнані спільним зобов?язанням з відповідачем як колишнім подружжям та з одночасним стягненням з Відповідача на користь Позивача сплаченої Позивачем заборгованості.

Тобто Позивач, в період шлюбу із Відповідачем не здійснював сплату ЄСВ, гроші від своєї діяльності приносив до дому, а тому дані суми були розділені між сторонами по справі (презумпція рівності майна подружжя). Згодом, після розірвання шлюбу, податкова стягнула з Позивача вказану суму ЄСВ (сума заборгованості якої накопилась) і як наслідок, виконавши судове рішення у Позивача виникло право вимагати від Відповідача половину суми сплаченого ЄСВ за судовим рішенням, оскільки, несплачуючі ЄСВ в період шлюбу, Відповідач скористалась половиною сумою ЄСВ, а тому має сплатити Позивачу половину боргу.

Просить визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , заресстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість ОСОБА_1 згідно вимогою про сплату боргу (недоїмки) у сумі 39398 грн. 74 коп. та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , заресстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) в порядку зворотної вимоги ( регресу ) до солідарного боржника частку боргового зобов?язання за вимогою про сплату боргу у розмірі 19699,37 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2023 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача звернувшись з позовом Позивач зазначає, що він проживав із ОСОБА_2 в шлюбі, який був розірваний рішенням суду по справі N?711/7005/19. У період шлюбу між сторонами, Позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та став на облік до Головного управління податкової служби у м. Черкаси, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Але за період з 2018 по 2020 роки (в період шлюбу між Сторонами) за позивачем рахувалася заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 39398грн. 74коп. , у зв?язку з чим контролюючим органом в особі Головного управління ДПС у м. Черкаси 09.02.2020 винесено вимогу Л?Ф-3343-50У за якою з нього було стягнуто в примусовому порядку зазначений податковий борг, який Позивач просить визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , стягнувши -гу його частину в у сумі 19699грн. 37коп. з ОСОБА_2 , у порядку зворотної вимоги (регресу), як солідарного боржника.

Сторона Відповідача вважає ці доводи позивача та позовні вимоги повністю безпідставними, виходячи з наступного.

Позивач доказів на підтвердження своїх вимог з позовною заявою не надав, а позовні вимоги є безпідставними і такими, що суперечать нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Зокрема позивач обґрунтовуючи позов, посилається на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі N? 580/6052/21 за його позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Придніпровський ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ), про скасування рішення, зазначаючи, що цим рішенням було встановлено обставини, які не підлягають доказуванню, зокрема в частині доведеності судом здійснення ним адвокатської діяльності, як самозайнятою особою-адвокатом .

Але, оскільки ОСОБА_2 не брала участі у розгляді даної справи,- то обставини, які були встановлені судом при ухваленні судового рішення у такій справі, не можуть бути звільненими від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, а інших доказів на доведення указаної обставини, позивач суду не надав.

Позивач не надав суду належно посвідчених копій судових рішень, які були ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій у справі N? 580/6052/21 , а також інших матеріалів указаної справи, в т.ч. його позовної заяви та апеляційної скарги, які були предметом розгляду судом першої інстанції, тому, за таких обставин, матеріали справи № 580/6052/21 підлягають дослідженню судом у даній справі.

Оскільки, зі змісту описової та мотивувальної частин рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року та Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2022 року, ухвалених у справі N? 580/6052/21, вбачається, що здійснюючи обґрунтування своїх позовних вимог апеляційної скарги на судове рішення ОСОБА_1 наполягав на тому, що він є керівником адвокатського бюро «Бодашко та Партнери», відповідно не повинен сплачувати ЄСВ за себе, як за самозайняту особу - адвоката, тому вважає, що вимога від 09.02.2021 N?ф-3343-50У є протиправною та підлягає до скасування, а спірна вимога повинна бути пред`явлена до Адвокатського бюро «Бодашко та партнери», а не до нього, як фізичної особи та, на виконання вимог Закону N?2464-VI, саме Адвокатське бюро «Бодашко та партнери» мало обов`язок стосовно сплати Єдиного соціального внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску за апелянта. Тобто заперечуючи таким чином сам факт здійснення ним адвокатської діяльності індивідуально, а наполягаючи на тому, що з 2016 року він здійснював цю діяльність в організаційно-правовій формі адвокатського бюро «Бодашко

та Партнери», що вказує на непослідовну і суперечливу поведінку позивача. Крім того така позиція у вказаній справі вказує на його недобросовісну поведінку, як позивача у даному провадженні. Адже, не зважаючи на те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, - Позивач у даному позові стверджує, що , як адвокат, здійснював свою діяльність саме індивідуально, як самозайнята особа. Але при цьому не подав суду жодного звіту, тобто Податкових декларацій за 2018-2020 роки, про отримані доходи саме від індивідуальної діяльності його, як адвоката-самозайнятої особи, а під час розгляду зазначеної вище адміністративної справи, навпаки стверджував, що з 2016-го року здійснював свою адвокатську діяльність у формі адвокатського об?єднання.

Таким чином, застосовуючи доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки),яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої знаходиться принцип добросовісності, - ОСОБА_1 своєю поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, вказує на безпідставність його звернення з позовом, єдиною метою якого є врешті решт штучне створення правового підґрунтя для стягнення ЄСВ з ОСОБА_2 .

Який до того ж був стягнутий особисто з Позивача та в мінімальному розмірі, як з особи, що не отримувала доходів саме від індивідуальної адвокатської діяльності, а здійснював діяльність у формі бюро, яке, як юридична особа, не забезпечило її сплату за ОСОБА_1 ..

Тому він не може претендувати на стягнення з ОСОБА_2 частини розміру цього страхового внеску. До того ж ЄСВ є суто індивідуальним, особистим зобов?язанням самого платника цього страхового внеску, оскільки, як в т.ч. зазначено у згаданій Постанові апеляційного суду, яка є преюдиційною по відношенню до самого ОСОБА_1 : єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування - є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов?язкового державного соціального страхування, а ОСОБА_1 у розумінні Закону N?2464-VI є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього не нараховував та не сплачував адвокатським бюро «Бодашко та Партнери» в розмірі не менше мінімального, тому позивач зобов?язаний був його сплатити, як особа, що має право провадити адвокатську діяльність. А згідно вимог ст.1,ст.24 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у страховий стаж для вирахування розміру пенсії включаються періоди, за які щомісячно сплачені страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, розрахованого від мінімальної заробітної плати.

Період, за який єдиний соціальний внесок не сплачено - не включається до страхового стажу працівника. Тобто ЕСВ, яке було стягнуто з ОСОБА_1 на підставі податкової вимоги № Ф-3343-50 у від 09.02.2021 (а не з 09.02.2020, як про це указує позивач) є нічим іншим як гарантією сплати пенсії особисто ОСОБА_1 , яку від наразі як інвалід 2 групи отримує від Пенсійного фонду України , в тому числі з урахуванням страхового стажу за 2018-2020, за які ним було сплачено указану в позові суму страхових внесків., оскільки за такої плати цей період не був би включений до страхового стажу.

Крім того, заявляючи вимогу про визнання спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 сплаченого Позивачем ЄСВ за 2018-2020 роки ,зі стягненням -гої його частину в у сумі 19699грн.37коп. з ОСОБА_2 , у порядку зворотньої вимоги (регресу) , як солідарного боржника, - Позивач жодним чином не тільки не обґрунтував підстави солідарної відповідальності Відповідача за цим видом індивідуального зобов?язання ОСОБА_1 , а й не обґрунтував доказами та розрахунками розмір цього зобов?язання, який ,на його думку, як з колишньої дружини, має бути в порядку регресу стягнений з ОСОБА_2 , свідомо упустивши ту обставину, що згідно рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29.11.2019року по справі N?711/7005/19 шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 був розірваний після набрання ним законної сили, тобто 30.12.2019 року, а згідно вимоги N?Ф-3343-50У від 09.02.2021року з ОСОБА_1 . ЄСВ стягнено за 2018-2020 роки, а отже сплачений ним за 2020 рік ЄСВ в сумі 12468,72грн. (виходячи з того, що Законом «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року розмір мінімальної зарплати становить 4723 гривень. , а мінімальний розмір єдиного внеску на місяць становив 1039,06 грн (22% від мінімальної зарплати)- a priori не може стосуватися його правовідносин з ОСОБА_2 , як подружжям, адже протягом 2020 року сторони в шлюбі не перебували.

Як не було також Позивачем жодним чином обґрунтовано й вимогу про стягнення частини з 510грн. штрафу, який згідно вимоги N?Ф-3343-50У від 09.02.2021. був включений до стягнення з ОСОБА_1 за вчинення ним особисто діяння, щодо прострочення зі сплатою ЄСВ, який також, як і ЄСВ , - є суто особистим зобов?язанням позивача, яке не може бути визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи вказані обставини відсутність доказів на підтвердження вимог ОСОБА_1 та передбачених Законом підстав для визнати спільним боргом колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості ОСОБА_1 зі сплати ЄСВ та штрафних санкцій в сумі 39398грн. 74коп. і стягнення -гої їх частини в сумі 19699грн.37коп. з ОСОБА_2 , у порядку зворотньої вимоги (perpecy), як солідарного боржника,- у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що викладені у зазначеній вище позовній заяві, належить відмовити в підтвердження.

Просить прийняти відзив Відповідача ОСОБА_2 , у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотньої вимоги (регрес) до солідарного боржника - відмовити в повному обсязі та прийняти орієнтовний розмір судових витрат відповідача ОСОБА_2 , які відповідач може понести у зв?язку з судовим розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотньої вимоги (регрес) до солідарного боржника в розмірі 5000грн. , а також, в порядку 4.8 ст.141 ЦПК України заяву відповідача ОСОБА_2 про те, що докази понесення судових витрат будуть надані суду протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Позивач у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. У заяві від 04.12.2023 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, укладеному 29.09.2007 року, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси 29.11.2019 року.

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмка від 09.02.2021) зобов`язано ОСОБА_1 сплатити борг з ЄСВ, який станом на 31.01.2021 становить у загальній сумі 39398,74 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 у задоволенні позову у справі ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Придніпровський ВДВС у м. Черкаси про скасування рішення, було відмовлено. Предметом позову було визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмка) від 09.02.2021 № Ф-3343-50У.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2022 указане рішення залишено без змін.

Рішенням Придніпровського районного суду від 27.04.2023 у справі щодо поділу майна подружжя ухвалено наступне: «Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : автомобіль марки «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю109850грн. та автомобіль марки «Geely MK Cross», 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 136820грн. та здійснити їх розподіл в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 54925грн. компенсації за 1/2 частину легкового автомобіля марки «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 та 68 410 грн. компенсації за 1/2 частину легкового автомобіля марки Geely моделі МК - cross, модифікації 1.5L basik plus, кузов № НОМЕР_3 , 2014 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , а всього - 123 335грн., та визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Daihatsu YRV», 2001 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Geely MK Cross», 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності:

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф. 468) з розміром статутного капіталу 131004,00 грн. (1/2 частина від якої складає 65502,00грн);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 39 146,08грн. (1/2 частина від якого складає по 19 573,04грн.);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 1000 грн., (1/2 частина від якої складає по 500грн.);

на 1/2 частину внеску ОСОБА_1 до статутного фонду АДВОКАТСЬКОГО БЮРО "БОДАШКО ТА ПАРТНЕРИ" ( , м. Черкаси, вул. Гагаріна, 39/1, в розмірі 1000 грн. (1/2 частина від якої складає по 500грн. );

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, (Леніна), 105 оф. 468) в сумі 65502,00грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, будинок 105, кімната 405) в розмірі 19 573,04грн;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 500грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини внеску ОСОБА_1 до статутного фонду АДВОКАТСЬКОГО БЮРО "БОДАШКО ТА ПАРТНЕРИ" ( , м. Черкаси, вул. Гагаріна, 39/1) в розмірі 500грн., а всього 86 075,04грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф. 468) в розмірі 29107,12грн. (1/2 частина від якої складає по 14553,56грн.);

на 1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" ( , м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 403223,81грн. (1/2 частина від якої складає по 201611,90грн.);

на 1/2 частину вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТВО "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 3 531 626,01грн. (1/2 частина від якої складає по 1756 813грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКВАТОРІЯ-ЧЕРКАСИ" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 оф.468) в розмірі 14553,56грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СМІЛА-2017" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105, кім. 405) в розмірі 201611,90грн.;

компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки ОСОБА_1 , як учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ "ГОЛДЕН ХАУС" (, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 105) в розмірі 1756 813грн., а всього - 1974691,69 грн.

Здійснити поділ двох-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,38кв.м, за яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 69/100 ідеальних часток у праві власності на цю квартиру та визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 ідеальної частки у праві власності на цю квартиру.

У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - визнати за ОСОБА_2 право одноосібної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,38кв.м, вартістю 810466,85 грн., припинити право власності ОСОБА_1 на 31/100 частини квартири, загальною площею 55,38кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним зменшенням на 251812,05грн. вартості зазначеної частки квартири, розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості спільного майна подружжя, визначивши остаточний розмір стягнення грошової компенсації з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості спільного майна подружжя в сумі 1846214,64грн.»

Так, звертаючись до суду ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 , як з колишньої дружини, суму боргу зі сплати ЄСВ 39398,74 грн ( у тому числі штрафу у розмірі 510 грн.), а саме частини цієї суми 19699,37 грн. Вважає указану суму спільним боргом колишнього подружжя.

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї.

Законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Правовий режим спільної сумісної власності подружжя свідчить саме про солідарний характер зобов`язань незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, а отже подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном, якщо правочин був вчинений в інтересах сім`ї.

Правовий аналіз ч. 4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленої у постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

За таких обставин згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що подружжя мало спільні боргові зобов`язання.

Так, згідно долученої копії про сплату боргу (недоїмка від 09.02.2021)зобов`язано ОСОБА_1 сплатити борг з ЄСВ, який станом на 31.01.2021 становить у загальній сумі 39398,74 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до рішення Черкаського адміністративного суду від 26.11.2021 встановлено, що «Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.06.2016 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Черкаській області як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність), крім того з 03.10.2016 позивач є керівником юридичної особи - адвокатського бюро «Бодашко та Партнери», код ЄДРПОУ №40868142.

Ухвалою суду від 19.10.2021 витребувано від ОСОБА_1 завірені належним чином докази отримання ним доходу у вигляді заробітної плати на адвокатському бюро «Бодашко та Партнери» за 2018-2020 роки та докази сплати адвокатським бюро «Бодашко та Партнери», як роботодавцем, за 2018-2020 роки єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та зупинено провадження в адміністративній справі до отримання від ОСОБА_1 витребуваних документів.

На виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем надано до матеріалів справи додаткові пояснення про те, що він не перебуває у трудових відносинах з адвокатським бюро «Бодашко та Партнери», відповідно адвокатським бюро «Бодашко та Партнери», як роботодавцем, за 2018-2020 роки не сплачувався єдиний соціальний внесок за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) передбачено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

На підставі підп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно зі ст. 13 Закон № 5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Суд зазначає, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки у розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього не нараховував та не сплачував адвокатським бюро «Бодашко та Партнери» в розмірі не менше мінімального, тому позивач зобов`язаний його як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.»

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Дане кореспондується ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2023 боржник ОСОБА_1 виконав повністю зобов`язання на суму 39398,74 грн.

Однак, як зазначалось вище указана сума є єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) консолідованим страховим внеском, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (соціальні гарантії на випадок безробіття, нещасних випадків чи професійних захворювань, пенсійне забезпечення та інші виплати).

Отже, сума заборгованості, яку позивач просить визнати спільним боргом подружжя та стягнути з відповідача, утворилась виключно у зв`язку зі здійсненням позивача ОСОБА_1 професійної діяльності та не може вважатись спільним боргом колишнього подружжя.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька