Справа № 703/259/24
18 липня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретаря судового засідання Дегтярь Л.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Тернівської ОТГ про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позвом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в нього з відповідачкою є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З березня 2022 року ОСОБА_2 пішла з дому та до часу подачі позову з`являлась до дітей близько 4 разів. Матір не виконує батьківських обов`язків відносно дітей, не цікавиться їх життям, не дарує подарунки, не приходить в гості. Таким чином просить суд позбавити батьківських прав відповідачу та стягнути з неї аліменти на їх утримання.
Ухвалою судді від 16 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 08 травня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надійшла про розгляд справи у його відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції, оголошеннями на офіційному веб - сайті Судової влади України.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти вимог заяви та просить провести розгляд справи у його відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, та не повідомила про причини своєї неявки, із будь-якими клопотаннями до суду не зверталася та відзиву на позовну заяву не направляла, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалитиВідповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. заочне рішення суду за наявними в матеріалах справи доказами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 08 березня 2022 року та серії НОМЕР_2 від 12 лютого 2021 року.
З довідки Управління соціального захисту населення ЧРДА № 57/06/05 від 15 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 отримукє допомогу при народженні дитини з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2025 року.
З довідки виданої виконавчим комітетом Малосмілянської сільської ради № 80 від 17 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та проживає з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З довідки - характеристики виконавчого комітету Тернівської сільської ради № 30 від 11 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом із дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Мати участі у вихованні дітей не приймає. ОСОБА_1 характеризується позитивно.
З копії довідок КНП ЧОП ЧОР від 16 травня 2022 року та 29 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 проходила лукування в психіатричній лікарні.
Рішенням виконавчого комітету Тернівської сільської ради № 7 від 06 березня 2023 року визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із батьком ОСОБА_1 .

Виконавчий комітет Тернівської сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 нароження та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідачка ОСОБА_2 доказів, які б підтверджували факт піклування про дітей, створення для них належних умов для життя, навчання та виховання, до суду не надала.

Суд враховує також той факт, що до суду з позовною заявою позивач звернувся 22 січня 2024 року, а розгляд справи було призначено в черговий раз на 18 липня 2024 року. Тобто у відповідачіки було досить часу для виправлення, влаштування на роботу та виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх синів. Однак цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій для спілкування та виховання дітей не вчинила, що свідчить про її не бажання виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітіх дітей, суд виходить з наступного.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без поважної причини не виявляє щодо синів материнського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування синів, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дітей, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права.

З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення.

Окрім того, оскільки мати матеріальної допомоги на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання дітей також підлягає до задоволення та з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , в розмірі по 1/3 частині всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2024 року і до повноліття старшої дитини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 22 січня 2024 року, а тому з відповідачки підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1211 грн. 20 коп.

Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. - за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.150, 155, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2, 10, 11, 12, 13,200, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Тернівської ОТГ про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовільнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого по АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 в розмірі 1/3 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2024 року і до повноліття старшої дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Смілянським міськрайонний судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький