Провадження № 8/752/14/24
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Крушельницької Д.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у якій відповідач просить суд: скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 752/17180/20 за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заява обґрунтовується тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2021 по справі №752/17180/20 у порядку спрощеного позовного провадження, задоволено позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», яке на початку вересня 2020 року звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на їх користь за житлово-комунальні послуги у сумі 13706,02 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 01 січня 2020 року та стягнення збитків від інфляції в сумі 1287,56 грн., 3% річних у сумі 631,84 грн., а всього 1625,42 грн. та судових витрат у справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона як власник квартири, отримує від КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території згідно договору що до послуг з утримання будинку та прибудинкових територій від 21.06.2012. Судом встановлено, що згідно поданих розрахунків за період з 01.08.2014 по 01.01.2020 у відповідача виникла заборгованість по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 13 706,02 грн., інфляційні втрати становлять 1 287,56 грн. та 3% річних - 631,84 грн. Також судом втсановлено, що з її боку надані заперчення про відмову в задоволенні позову, який є невідповідним та незаконним, помилковим, недоведеним щодо обставин справи законодавству. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2021 позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс»: - заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 706,02 грн.; 3% річних у розмірі 631,84 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1287,56 грн., а всього 15 625,42 грн., судовий збір у розмірі 2102,00 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 22.07.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Також, одночасно з 09.06.2020 в провадженні судді Хоменко В.С. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка». Після прийнятого судом рішення від 30.03.2021 по справі №752/17180/20, тим же складом суду згодом ухвалою суду від 10.08.2023 відкрито провадження за позовом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за позовною заявою КП «Житло-Сервіс» від 31.07.2023 за ознаками одного й того ж предмету та підстав позову до одного й того ж відповідача. За цим позовом позивач надав аналогічний табличний розрахунок попередньому позову по сплаті начебто боргу за період з 02.2020 по 04.2023 року у сумі -30057,75 грн., збитків від інфляції в сумі 1383,32 грн., три проценти річних у сумі 503,90 грн., а всього 31944,97 грн., покласти на відповідача судові витрати, також у розрахунку вказав, що боргу немає. 19.10.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи 752/16032/23, яка передана на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К.В. від 26.10.2023 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючому у справі- судді Хоменко В.С. відмовлено. 23.10.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про порушення права споживача, визнання дій протиправними, скасування заборгованості й стягнення компенсації за матеріальний збиток та моральну шкоду, у зв`язку з чим ухвалою від 10.11.2023 постановлено проводити розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням учасників справи. Зі змісту ухвали суду від 26.02.2024 випливає, що суддя дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність заявити самовідвід й керуючись ст. ст. 36-39 Кодексу, суд постановив: заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід задоволнити, - відвести суддю Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи за позовом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Обставини самовідводу судді Хоменко В.С. від 26.02.2024, яка розглядала вказані справи за позовами Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду послуги з ОСОБА_1 , є нововиявленими обставинами, які є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи №752/17180/20. Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про необхідність заявити самовідвід з огляду на порушені з її боку норми права ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу, статтей 37,38, ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, тобто, суддя підтвердила обставини того, що під час розгляду справи, не додержувалася справедливого, безстороннього розгляду і вирішування судової справи, відповідно до закону, не дотримувалась засад і правил судочинства, не додержувалася принципів верховенства права, присяги судді. Також визнано судом обставини відводу по заяві від 15.10.23 по справі 752/16032/23 що є аналогічним обставинам відводу по заяві ОСОБА_1 від 01.02.2021 по справі 752/17180/20, в задоволенні яких судом відмовлено під час розгляду справи, ухвалами суду від 03.02.2021 - головуючий суддя Слободянюк А.В., від 26.10.2023 - головуючий суддя Машкевич К.В. Отже заявниці не могли бути відомі вищезазначені нововиявлені обставини, а саме, що суддя Хоменко В.С., заявить по цим обставинам самовідвід. Доказом що підтверджують наявні нововиявлені обставини є ухвала суду про обставини самовідводу судді від 26.02.2024, яку вона отримала 26.02.2024 й яка підтверджує фактичні дані про недодержання суддею принципів верховенства права, присяги судді, справедливого, безстороннього розгляду і вирішування судової справи, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення від 30.03.2021. Дата набрання рішення суду від 30.03.2021 законної сили: 22.07.2021, строки не пропущено.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 матеріали вказаної заяви були передані у провадження судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 01.04.2024 заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024 справу передано судді Слободянюк А.В.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.04.2024 заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.05.2024 відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання за участю сторін.

06.05.2024 до суду надійшли клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, про проведення експертизи та про витребування доказів, які протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 09.07.2024 були залишені без задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав викладених у ній, представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, уповноваженого представника до судового засідання не направив.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши думки відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи № 752/17180/20, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільні справа № 752/17180/20 за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 як власник квартири АДРЕСА_1 отримує від КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» житлово-комунальні послуги, а саме: послуги з утримання будинку та прибудинкової території, на підставі договору від 21.06.2012. Як споживач житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 зобов`язана брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Позивач вказував, що КП «Житло-сервіс» надає послуги з утримання будинку, споруд в прибудинкової території - в будинку АДРЕСА_2 , однак, ОСОБА_1 свої обов`язки належним чином не виконує. Внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань та зобов`язань по утриманню нерухомого майна шляхом несплати за житлово-комунальні послуги, за період з 01.08.2014 по 01.014.2020 у неї утворилася заборгованість в розмірі 13 706,02 грн.У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань та сплати коштів за отримані послуги, позивач просив стягнути з останньої заборгованість в примусовому порядку із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а також судові витрати у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 15.09.2020 у справі було відкрито позовне провадження, визначено справу проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.02.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. від 03.02.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи відмовлено.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2021 вищезазначений позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13706,02 грн., 3 % річних у розмірі 631,84 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1287,56 грн., а всього - 15625,42 грн.; вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчинялись дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, оскільки позивачем здійснювалось нарахування відповідачу щомісячних платежів по наданим послугам і саме відповідачем здійснювалась оплата у більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем, а тому після зарахування коштів на оплату місячного платежу, решта коштів зараховувалась позивачем на погашення заборгованості відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем було подано апеляційну скаргу на рішення суду, яку постановою Київського апеляційного суду від 22.07.2021 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2019 залишено без змін.

Зокрема, колегія суддів Київського апеляційного суду дійшла висновку про те, що відповідач, яка є власником квартири АДРЕСА_1 , після розвірвання за заявою від 19.05.2018 з позивачем договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21.06.2012, предметом якого було забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у буд. АДРЕСА_2 , за відсутності нового договору фактично користувалась і користується послугами, що надає позивач. Отже, відповідач є споживачем послуг, які надаються чи надання яких забезпечується позивачем, оскільки вона фактично користується ними, а тому має оплачувати вартість фактично отриманих нею послуг з моменту їх фактичного використання. Відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не отримувала послуги з утримання будинку та прибудинкової територій чи їх якість була неналежною, останньою не було надано. Відповідач не спростувала надані позивачем докази щодо надання житлово-комунальних послуг та не посилалась на докази, які б спростовували докази, надані позивачем.

Постановою Верховного Суду від 16.09.2021 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено.

За приписами ч. 1 ст.423 Цивільного процесуального кодексу України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як визначено ч.2 ст.423 Цивільного процесуального кодексу України, є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявленими обставинами по справі, на які посилається позивач, є обставини самовідводу судді Хоменко В.С., заявленого в ухвалі від 26.02.2024, яка розглядала дану справу (№ 752/17180/20) та цивільну справу № 752/16032/23 за позовами Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду послуги з ОСОБА_1 , які, на думку позивача, є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи №752/17180/20.

Так, у провадженні судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. перебувала цивільна справа № 752/16032/23 за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, провадження у якій було відкрито 10.08.2023 за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

19.10.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи № 752/16032/23, яка передана на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К.В. від 26.10.2023 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючому в справі - судді Хоменко В.С. відмовлено.

Крім того, ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 26.02.2024 задоволено заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід, суддю відведено від розгляду цивільної справи № 752/16032/23, справу передано для визначення іншого судді для її розгляду. Постановлючи ухвалу про самовідвід від 26.02.2024, суддею було враховано неодноразові відводи, заявлені позивачем ОСОБА_1 судді Хоменко В.С. від участі у розгляді справ під її головуванням, а тому з метою дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів сторін, а також керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, для уникнення сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, суддя дійшла висновку про задоволення своєї заяви про самовідвід.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи доводи відповідача, суд вважає, що ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: відведення судді Хоменко В.С. 26.02.2024 від розгляду іншої цивільної справи № 752/16032/23 між тими ж сторонами і про той самий предмет, не можна вважати нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відведення судді від розгляду справи № 752/16032/23 відбулось майже через три роки після ухвалення судового рішення у цій спаві - 30.03.2021. Обставини, на які посилається відповідач є новими, вони виникли тільки після ухвалення судового рішення у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення.

Як убачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків у змагальності процесу, у тому числі і неподання до суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи на думку колегії суддів не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Такого правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04.05.2020 по справі № 711/8648/16.

Також, із практики ЄСПЛ встановлено таке:

«42. Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

43. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х)».

Отже, враховуючи предмет та підстави позову, встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, норми матеріального права, які ці правовідносини регулюють і були застосовані судом при вирішенні цього спору, і, зважаючи на те, що докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини відповідачем не надані, а нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд доходить висновку про відсутність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 423, 424, 429 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року у справі № 752/17180/20 у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя А.В. Слободянюк