ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Суми

Справа №588/783/23

Номер провадження 22-ц/816/908/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пирогової Оксани Трохимівни,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2023 року у складі судді Щербаченко М.В., ухваленого в м. Тростянець, Сумської області, повний текст якого виготовлено 01 січня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії, скасування нарахованих відсотків, пені, штрафних санкцій та стягнення пені за неналежний переказ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2022 року о 19 годині 47 хвилин на її номер телефону НОМЕР_1 надійшло смс повідомлення від АТ КБ «Приватбанк» щодо підтвердження списання з її карти НОМЕР_2 , яка є кредитною, коштів у сумі 13333 грн. Одразу за цим повідомленням надійшло ще два повідомлення про списання 1110 грн 50 коп. Зазначає, що вона надіслала зворотне смс щодо не підтвердження вказаної операції, і оскільки жодних операцій щодо переведення коштів позивачка не здійснювала, то одразу зателефонувала на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» і заблокувала вищевказану карту.

До блокування з її карткового рахунку перераховано 14075 грн 00 коп., з яких 1700 грн власні кошти позивачки, а решта кредитні.

Позивачка звернулась до відділення АТ КБ «Приватбанк» в м.Тростянець, в якому їй видали іншу карту з тим самим рахунком з номером НОМЕР_3 . Окрім цього у відділенні їй було відмовлено у наданні інформації про те, кому саме були перераховані її кошти, вказавши що зроблять це на запит поліції.

Після того як додаток Приват 24 було розблоковано, вона дізналась, що кошти були перераховані на «payurgent» о 19 годині 41 хвилин. Будь-яких операцій на цьому іноземному сервісі вона не здійснювала. Кредитну карту вона нікому не передавала та не втрачала. Кошти на карту не повернулись.

26 листопада 2022 року вона звернулась до Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного ВП ГУ НП в Сумській області із заявою про те, що 25 листопада 2022 року з її універсальної картки АТ КБ «ПриватБанк» за невідомих обставинах викрадено грошові кошти в сумі 14075 грн. За даним фактом 05 грудня 2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Відповідачем їй було надіслано повідомлення, відповідно до якого вона має заборгованість за кредитними коштами в сумі 13048 грн 02 коп., обов`язковий платіж визначено в сумі 609 грн 71 коп. та запропоновано до 25 грудня 2022 року внести кошти в сумі 12194 грн 15 коп. без нарахування відсотків. Окрім цього зазначено, що в разі несплати до 25 числа на суму кредиту буде нараховуватися 3,4% на місяць (в кінці місяця). У подальшому з її карткового рахунку 01 лютого 2023 списано відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3,4 відсотка в сумі 510 грн 56 коп., 01 березня 2023 року списано - 470 грн 81 коп., 01 квітня 2023 року списано - 532 грн 29 коп.

Оскільки грошові кошти у розмірі 14075 грн, як кредитні кошти банку, були списані з рахунку позивача за ініціативою інших осіб, унаслідок недозволеної платіжної операції, тому вважає, що є підстави для застосування пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», тобто обов`язку банку передати на рахунок позивача 14075 грн за рахунок власних коштів та сплатити їй пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми неналежного переказу за кожен день.

Посилаючись на указані обставини, представник позивача Пирогова О.Т. , уточнивши вимоги у заяві від 14 червня 2023 року (а.с.41), просила суд:

1) зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на банківському рахунку - картковий рахунок НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , до стану в якому він перебував з 24 листопада 2022 року на 25 листопада 2022 року, із залишком власних коштів в сумі 1700 грн.;

2) скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані за наслідками проведення транзакцій, стягнути на користь позивача пеню у розмірі 0,1 % суми неналежного переказу за кожний день від дня неналежного переказу станом на дату ухвалення рішення.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2023 року позов Пирогової О.Т. в інтересах ОСОБА_1 - задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 (рахунок НОМЕР_5 ) за договором №SAMDNWFC 2 від 21жовтня 2020 року, який був на указаному рахунку до 19 год. 41 хв. 25 листопада 2022 року до неналежного переказу.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 5705 грн 70 коп.

Позов в частині інших вимог - залишено без задоволення.

Стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь держави 2147 грн 20 коп. судового збору.

Стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 2500 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що банк не має нести цивільно-правову відповідальність за дії позивача, з огляду на таке: грошові кошти були перераховані шляхом ручного вводу номера карти, строку дії карти та CVV-коду на платіжній платформі payurgentcar.com, термінал 13002761, процесінг банку DISCOVER BANK (США) з підтвердженням за регламентом 3d-secure; на час проведення платежу 25 листопада 2022 на суму 14075 грн 00 коп. ні логін, ні пароль входу до застосунку позивача Приват24 не змінювався; заміна сім-карти, фінансового номеру НОМЕР_6 , втрати мобільного телефону в дату проведення переказу не було.

Наголошує на тому, що для переведення та підтвердження транзакції, що мала місце 25 листопада 2022 року, ініціатору було достовірно відома інформація щодо номеру рахунку, строку дії картки, конфіденційна інформація щодо номеру захисту коду CVV2, який відомий лише користувачу карти і не може бути відомий третім особам, в тому числі працівникам АТ КБ «ПриватБанк», а також 3D-secure код, який відомий тільки власнику картки.

Посилаючись на п. 118 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затверджений постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 року №164 , вказує на те, що АТ КБ «ПриватБанк», не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені держателем за допомогою платіжного застосунку, який не пропонується надавачем платіжних послуг.

Зазначає також про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вхід до застосунку Приват24 здійснено 25 листопада 2022 року о 19 год. 41 хв. 20 сек. із пристрою IPHONE 12,1, що належить позивачу було здійснено, платіж з карти №972514 проведено 25 листопада 2022 року о 19 год. 41 хв. 40 сек., тобто після входу позивача в додаток з особистого пристрою, а смс повідомлення з підтвердженням переказу коштів позивач отримала в 19 год. 47 хв.

Крім того, указує і на те, що наявність відкритого кримінального провадження не свідчить про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 21 жовтня 2020 року підписала анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.116, 117).

ОСОБА_3 отримала і користувалась кредитною картою «Універсальна Голд» з номером НОМЕР_2 з кредитним лімітом 29000 грн. (а.с.128).

Згідно з випискою про рух коштів по указаному рахунку позивачка до 25 листопада 2022 року користувалась указаною карткою і не мала заборгованості за кредитним лімітом. З 20 листопада 2023 року до 25 листопада 2022 року по картці ОСОБА_3 обліковувався позитивний залишок в сумі 2361 грн 20 коп. (а.с.114, 115).

О 19 год. 41 хв. 25 листопада 2023 року з картки позивачки були списані кошти в сумі 14555 грн 36 коп., у тому числі 480 грн 36 коп. комісії, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним лімітом в сумі 12194 грн 15 коп. У сповіщенні від 25 листопада 2022 року застосунку Приват 24, яким користується позивачка, вказано, що отримувачем коштів в сумі 14075 грн є платіжний сервіс payurgent, що не заперечується відповідачем. О 19 го. 47 хв. 25 листопада 2022 року ОСОБА_3 на фінансовий номер телефону отримала текстові смс-повідомлення від абонента PrіvatBank стосовно підтвердження двох платежів на суму 13333 грн та 1110,50 грн з використанням указаних у повідомленнях паролів, а також третє повідомлення про те, що картки позивачки заблоковані через спробу списання коштів третіми особами (а.с.13)

26 листопада 2022 року ОСОБА_3 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення до Відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області за фактом списання з її рахунку коштів в сумі 14075 грн невідомими особами (а.с.11). На підставі указаної заяви були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 05 грудня 2023 року було розпочато кримінальне провадження № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 4 статті 185 КК України (а.с.10).

28 листопада 2022 року за зверненням позивачки відповідачем було здійснено перевипуск карти НОМЕР_2 на карту № НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» про проведення службової перевірки за фактом списання коштів з картки з номером НОМЕР_2 за операціями 25 листопада 2022 року, які вона не підтверджувала, також просила повернути списані кошти та не нараховувати відсотки (а.с.16). Листом від 10 січня 2023 року відповідач повідомив позивачці про неможливість повернення коштів, оскільки при здійснення переказу були коректно уведені номер картки, термін її дії, CVV код, спосіб підтвердження ООВ ВІО - форма у додатку Приват24.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана платіжна операція була ініційована не ОСОБА_3 , а третіми особами, про що свідчить вхід до її акаунту з нетипового пристрою 25 листопада 2022 року о 19 год. 38 хв. 46 сек., списання коштів в сумі 14555,36 грн відбулось через 20 сек. після входу позивачки до власного акаунту Приват24, що було пов`язано з отриманням нею смс повідомлень від PrіvatBank стосовно підтвердження двох платежів на суму 13333 грн. та 1110,50 грн. з використанням паролів. При цьому за Висновком службової перевірки уведення паролів для підтвердження операцій було здійснено у відповідні WEB-форми, а не у Приват24. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню фінансового номера, ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції.

Ураховуючи, що неакцептований переказ за рахунок кредитного ліміту позивачки порушує її права, оскільки відповідачем стягнуто суму комісії в розмірі 480,36 грн. та нараховуються відсотки за користування списаних 14075 грн., суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивачки про зобов`язання відповідача відновити залишок заборгованості по її кредитному картковому рахунку є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно); платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 вказаного Закону, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

За змістом ст. 68 цього Закону, електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час:

1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації;

2) ініціювання дистанційної платіжної операції;

3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Статтями 86 та 87 Закону України «Про платіжні послуги» (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) визначена відповідальність надавачів платіжних послуг та платників під час виконання платіжних операцій. Так, надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати.

Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією.

Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку.

Зазначений у цій частині строк не застосовується, якщо надавач платіжних послуг не дотримався свого обов`язку щодо інформування платника про виконані платіжні операції згідно з вимогами цього Закону.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до п.п. 143, 144, 146 Положенням «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не вчиняла дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з її карткового рахунку, невідкладно повідомила банк про здійснення платіжних операцій, які нею не виконувалися.

За результатами проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що оспорювані позивачем транзакції зі списання 25 листопада 2022 року коштів в сумі 14555 грн 36 коп. була проведена шляхом ручного вводу номера карти, строку її дії та CVV-коду на платіжній платформі payurgentcare.com, термінал 13002761, процесінг банку DISCOVER BANK (США). Операцію здійснено з підтвердженням за регламентом 3d-secure, що вказує на те, що на фінансовий номер телефону були відправлені повідомлення з ОТП - паролем, які були введені у відповідні WEB-форми при здійсненні підтвердження операції. Перевірити текст PUSH-повідомлень, відправлених позивачу 25 листопада 2022 року на час проведення перевірки не вдалося, через закінчення терміну їх зберігання.

Доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями сприяла втраті чи незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, відповідачем суду надано не було.

Позивачка не заперечує, що на її фінансовий номер телефону вона отримувала повідомлення від АТ «КБ «ПриватБанк» щодо підтвердження списання коштів з її рахунку, однак нею було надіслано повідомлення про не підтвердження цих транзакцій. Перевірити текст повідомлень є неможливим, так як банк за зверненням позивача не провів перевірку.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що перед здійсненням оспорюваних транзакцій позивачем був здійснений вхід до застосунку Приват24 за допомогою типового пристрою, адже як уже зазначалося, введення паролів для підтвердження операцій було здійснено у відповідні WEB-форми, а не Приват24.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги і надані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», так як не вони не містять підпису позивача, а тому вони не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 липня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов