Провадження № 4-с/161/53/24
У Х В А Л А

10 липня 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, заінтересована особа: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А:

08.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення з боржника основної винагороди, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. у виконавчих провадженнях № 73692385, 73692401, 73692229, 73692349, 73692237, 73692314, що зведені у виконавче провадження № 73692567, а також зобов`язати суб`єкта, дії якого оскаржуються, завершити та зняти усі арешти, накладені у вказаних виконавчих провадженнях.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Як вбачається із долучених ОСОБА_1 до своєї скарги доказів, 29.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. було винесено наступні постанови:

-про відкриття виконавчого провадження № 73692385 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/492/22-1, виданого 04.05.2023 року та про стягнення з боржника основної винагороди у даному виконавчому провадженні;

-про відкриття виконавчого провадження № 73692401 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/9489/22, виданого 11.09.2023 року та про стягнення з боржника основної винагороди у даному виконавчому провадженні;

-про відкриття виконавчого провадження № 73692229 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/738/21-1, виданого 22.03.2022 року та про стягнення з боржника основної винагороди у даному виконавчому провадженні;

-про відкриття виконавчого провадження № 73692349 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/434/23-1, виданого 23.08.2023 року та про стягнення з боржника основної винагороди у даному виконавчому провадженні;

-про відкриття виконавчого провадження № 73692237 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/9489/22, виданого 11.09.2023 року та про стягнення з боржника основної винагороди у даному виконавчому провадженні;

-про відкриття виконавчого провадження № 73692314 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/738/21-1, виданого 22.03.2022 року, про стягнення з боржника основної винагороди та про арешт майна боржника у даному виконавчому провадженні;

Усі вищевказані виконавчі провадження стали предметом зведеного виконавчого провадження № 73692567.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглядав справу.

Статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правових норм, передбачених ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог ст. ст. 447, 448 ЦПК України та ст. ст. 339, 340 ГПК України у редакціях від 03.10.2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження».

За правилами цього закону передбачено особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналогічні вимоги містить Інструкція у редакції, чинній на час розгляду справи та поширюється на випадки відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій приватним виконавцем.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.

Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Водночас ст. 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим, у ч. 5 ст. 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, ч. 5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, в такому випадку потрібно застосовувати ч. 1 ст. 287 КАС України і вказані справи належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 року у справі № 906/530/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із інформації по зведеному виконавчому провадженні № 73692567, в такому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій: Луцького міськрайонного суду Волинської області та Господарського суд Волинської області.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стягувач оскаржує дії приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 260, 352, 354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, заінтересована особа: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що заявлені ним вимоги відносяться до юрисдикції Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була врученою у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 10 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська