Провадження № 2/592/2210/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Титаренко В.В., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення заробітної плати,

встановив:

26.07.2024 до Ковпаківського районного суду міста Суми, через представника ОСОБА_2 , надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить зобов`язати ТОВ «Технополіс-1» виплатити заборгованість по заробітній платі в розмірі 37522,92 грн.

Дослідивши позовну заяву та документи, що до неї додані, дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Реєстру Чупахівської територіальної громади від 04.09.2023, однак фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні передбачається за принципами територіальності та спеціалізації і фактично законом. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Загалом перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у ст. 28 ЦПК України, зокрема, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно зі статтею 29 ЦК України проживанням фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Правила реєстрації місця проживання передбачені Порядком декларування та реєстрації місця (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року N 265, яка набрала чинності 14 березня 2022 року.

У пункті 4 вказаного Порядку в чинній редакції передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за цією адресою. Якщо особа проживає в двох і більше місцях, вона декларує/реєструє місце проживання (перебування) за таку адресу за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого пункту не поширюється на осіб, адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), які знаходяться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Мінреінтеграції, для яких не визначено дані про завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без поняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа..

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, нормами ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року, справа N 554/7669/21).

Ураховуючи, що зареєстроване у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» знаходиться за адресою: Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4, розгляд цієї справи не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Ковпаківського районного суду міста Суми.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, справа підлягає передачі на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області, оскільки належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду - за місцезнаходженням відповідача ТОВ «Технополіс-1» за загальним правилом територіальної підсудності.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 30, 31, 32, 260-261 ЦПК України,

постановив:

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення заробітної плати передати на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Титаренко