Справа № 740/8255/23
Провадження № 2/740/365/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №301055380 у сумі 25 640 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16640 грн. заборгованість за відсотками.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.10.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №301055380.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

31.12.2020 Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст у новій редакції.

Відповідно до реєстру боржників № 115 від 05.01.2021 до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 301055380.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 25640 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16640 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_3 , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_3 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 301055380 в розмірі 24640 грн.

Ухвалою судді 15.01.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання по справі.

15.03.2024 представником відповідачки адвокатом Іллющенком С.В. подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідачка позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення та вважає необгрунтованими з наступних підстав. Вважає, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 301055380 від 29.10.2020 від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та відповідно від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ЄАПБ», зокрема не надано ні договору факторингу, ні реєстрів прави вимог щодо переходу від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Крім того, суму заборгованості за кредитним договором вважає завищеною та необгрунтованою, оскільки позивач жодних розрахунків чи посилань на умови кредитного договору не надав, а сам по собі витяг з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 не є належним доказом, оскількиз наданого документу не вбачається як саме нараховувались відсотки, на яку суму боргу, який період тощо.

У відповіді на відзив ТОВ «ФК» ЄАПБ» зазначено, що договори факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і позивачем укладені у відповідності з вимогами законодавства. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідачкою з первісним кредитором, відповідачка не скористалась своїм правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання договору, частково сплатила заборгованість, що свідчить про визнання нею вказаного кредитного договору укладеним. Нарахування заборгованості проведено згідно умов кредитного договору. Відповідач побудувала свою позицію на концепції «негативного доказу», що нівелює саму концепцію змагальності у цивільному процесі.

Ухвалами суду від 24.04.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

29.10.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 301055380 (а.с.5-6), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 9000 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі 0,44% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У випадку користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом.

Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідачки з одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з платіжного доручення від 29.10.2020 та доказів, наданих АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 24.04.2024, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» переказало на платіжну картку ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 9000 грн. (а.с.7, 143-144).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором відповідачка свої зобов`язання щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала, у зв`язку з чим первісним кредитором їй нараховано проценти за базовою процентною ставкою 1,70% в день відповідно до п. 1.4

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ«ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31.12.2020, тобто після укладення кредитного договору №301055380 і відповідно на час наявності права вимоги за даним кредитним договором до відповідача, додаткову угоду до договору, згідно з якоютекст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції.

За змістом пункту 1.3. Додаткової угоди «Право вимоги» право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. Додаткової угоди від 31.12.2020 передбачено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржника в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 115 від 05.01.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №301055380 у сумі 19214 грн, з яких: 9000 грн заборгованість по основному боргу, 10214 грн заборгованість за відсотками (а.с. 157-158).

20.10.2022 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги.

Згідно з пунктом 4.1. Договору факторингу № 20102022 право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у Додатку до цього договору.

У витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 зазначений боржник ОСОБА_2 за договором № 301055380, загальна сума заборгованості 25640 грн, з яких: 9000 грн заборгованість по основному боргу, 16640 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, кредитний договір від 29.10.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем був укладений в електронній формі.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит в ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», яке виконало свої обов`язки за кредитним договором № 301055380 про надання споживчого кредиту та надало відповідачу кредит в сумі 9 000,00 грн, однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 25640 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума кредиту та 16640 грн сума заборгованості за відсотками.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи суму заборгованості за договором, відповідачка жодних доказів на спростування розміру заборгованості, як і власного розрахунку не надала.

Позивач набув права грошової вимоги за вказаним кредитним договором до відповідачки на підставі Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022.

Враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 2 684 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», юридична адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , заборгованість за кредитним договором №301055380 в розмірі 25640 грн. та 2684 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути з нього 28320 (двадцять вісім тисяч триста двадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь